МАРЛОН УЕЙЪНС
"Джин Басет: вече ни липсваш, Сид." - Хайде, пей с нас.
Съжалявам, тате, но с песен няма да оправиш положението.
Сид, наясно съм, че ти е мъчно за Бруклин,
но едва ли сероводородните изпарения сутрин ще ти липсват.
Защото, Бридж Холоу ухае на ябълки
и щипка бели гъзарии.
Пък и десет години подред е обявен за най-безопасния град в Щатите.
Дай шанс на Бридж Холоу. Подобни места са пълни с изненади.
Като стана дума за изненади…
във филма на ДЖЕФ УАДЛОУ
ПРАЗНИК НА СТИСНАТИЯ ДЖАК В НАВЕЧЕРИЕТО НА ХЕЛОУИН
ПРОКЛЯТИЕТО НА БРИДЖ ХОЛОУ
участват още ПРИЯ ФЪРГЮСЪН
Какво? - Ахой, друже!
ОПАСНО! ВОЕНЕН КПП
Въобразявам ли си, или сме в градчето на откачалките?
КЕЛИ РОУЛАНД и други
Вижте! Ето я. - Сладката ни къщурка.
Сид, бърз въпрос:
ако напуснахме Бруклин 20 минути след хамалите,
а те ще пристигнат до два часа, колко по-бързо сме…
Леле, виж какви зомбита!
Я гледай ти. Изобщо не са страшнички.
Скъпа, да не каним тези съседи на вечеря.
Тате, вече не сме в апартамент,
може ли най-после да имаме украса за Хелоуин?
Не отговори на въпроса ми. - Мамо, съдът ще се произнесе ли?
Към семейния съдия ли се обръщаш? - Щеше да е хубаво да се впишем,
но имаме да разопаковаме и да те подготвим за училище.
Съдът отсъжда в полза на татко.
Съжалявам, зайче. Може би до година.
Продажен съдия.
Добре, да влизаме.
И хамалите са тук!
Внимавай, чупливо e. - Много смешно, благодаря.
Към детската стая, горе.
Здравей, съседе! Как е хавата?
Аз съм Джон Съливан, но всички ми викат Съли.
Да не ти казвам как ми вика бившата.
Хауърд Гордън. И жена ми ми вика "скъпи".
Яко, да… Избрахте идеалното време за нанасяне.
Както виждаш, всички са откачили по Хелоуин.
Шантава работа, нали?
Какво? Не, ние го намираме за нещо хубаво.
Да, разбира се…
Честно ли? - Да!
По правило тук всеки си избира тема,
и дава всичко от себе си, влага цялата си душа.
Иначе не се получава. Тази година надминах себе си.
"Живите мъртви"!
Не ги харесвам. Изгубиха ме, като убиха Глен.
Да, огромна загуба за всички ни.
Имате ли си тема? - Не.
Падаш ли си по върколаци? Защото имам цял хамбар с върколаци.
От естествена вълча кожа. Едва ли е законно,
но не ми пука, Хелоуин е. - Благодаря, но ще откажа.
Честно ли? - Не си падаме по украсата.
Свидетели на Йехова ли сте? - Не, просто го намирам за детинско.
Моля? - Все едно да вярваш в Дядо Коледа.
Защо? Какво знаеш? Той добре ли е?
Беше ми приятно. - И на мен, Хауърд.
Сигурен ли си за върколака? Само кажи и до 5 мин. е при вас.
Не, няма нужда… - Ясно, дърпат ти каишката.
Напълно те разбирам. - Върви и не се обръщай.
Колко мислиш, че ни е бясна Сид за преместването?
По скалата от едно до десет? - Няма толкова голяма скала.
Знам ли,
толкова е отчуждена, сякаш не е същото момиче.
Така е в пубертета, скъпи.
Растеш, ставаш независим,
и трябва да откриеш собствения си път.
Какво намекваш? - Ти я записа в научния екип.
Защото е пленена от науката,
а науката е жестока.
Ами каратето, вместо балета? - Права си,
но сега нашето бебче може да се защити.
С пируети не можеш да спреш крадец.
Хауърд, това не ти е Бруклин. Тук най-страшното нещо са украсите.
Просто…
и дай малко свобода.
Хубаво.
Ще я закача.
ПРАЗНИК НА СТИСНАТИЯ ДЖАК
Хауърд, това е идеалното място за пекарната ми.
Убедена ли си? Печенето не е като правото.
Убедена съм, дори й измислих име. "Пекарна Бридж Холоу".
Да не прибързваме.
И какво ще печеш? Обикновените си гадости или нещо вкусно?
Знам, че мразите да няма глутен и масло,
но Бруклин хареса моя тиквен пай без захар с бадеми.
Тук също ще им хареса. - Така изглежда.
И самите сем. Гордън!
Миличка, откъде лудата бяла дама в тиквената кола ни познава?
Вероятно се питате: как лудата бяла дама в тиквената кола ви познава?
Нищо подобно. - Аз съм Тами Райс - кметицата.
Не ме хвалете, доброволец съм. Също давам уроци по пиано
и карам Юбер. Хората обожават да се возят в тиква.
За теб Хауърд, първата езда ще е безплатна.
Светилото на науката от мегаполиса!
Ще пропусна. - Този Джак, основател на града ли е?
Не сте ли чували за Стиснатия Джак?
Всичко е описано на пуловера ми.
Древна ирландска легенда разказва,
за един лукав подлец на име Стиснатият Джак.
Той бил толкова противен, че селяните най-накрая го…
Но дяволът се смилил над Джак и му направил фенер.
Фенер от тиква, издълбана в пламъци на ада.
И всеки Хелоуин, Джак се завръща в малкия ни Бридж Холоу,
за да си отмъсти на роднините на селяните, които го убили.
Така плашим туристите, сещате се?
Затова ги наричат "Светещият Джак".
Сид, какво ще кажеш да посетим местния музей
и да научим действителните събития?
Предпочитам да опозная града и да потърся нещо забавно.
Спокойно, в най-безопасният град сме.
Точно така, но си трайте пред онези неудачници от Октаун,
дори не са в челната десетка. - Ще има ли пиршество за празника?
Разбира се! Много местни магазини ще имат сергии.
Ще има Хотдог, сладки, рибена чорба…
А може ли да се предлагат веган печива?
Не знам какво е, но защо не.
ГРОБИЩЕН ПАРК СЛУЖЕБЕН ВХОД
Добре ли си? - Да, благодаря.
Какво правихте там? - Разкопавахме могилата.
На черно в нета дават луди пари за непокътнат труп.
Бъзикам те.
Открехни я, Марио.
Спектралния детектор измерва флуктуациите на магнитното поле.
Възниква, когато електрическите заряди във въздуха са повлияни от…
Призрак или друга паранормална активност.
Вие да не сте от Асоциацията по Парапсихология на Бридж Холоу?
Казах ти, че тия тениски са куци. - Напротив, яки са!
Коя е тази? - Да не бъдем груби.
Аз съм Джейми, това е Рамона. А това е Марио.
Сидни. - Да не си Сидни Гордън?
Вие сте новите обитатели на Хоторн. - На кое?
Ела, трябва да видиш нещо.
Това е Мадам Хоторн, една от най-известните медиуми на 20 век.
Живяла и умряла във вашата къща. Твърдят, че все още я обитава.
Значи живея в обитавана от духове къща?
Тук започва да ми харесва. - Значи си падаш по такива неща?
Може да се кажа. Исках да създам Клуб по Парапсихология в училище…
Но идеята да си социопат, те отказа? - Напротив,
татко държеше да се запиша в научния клуб.
Леле, явно е голям… пич.
Забелязахте ли нещо странно, откакто се нанесохте?
Смразяващи повеи? - Премигвания?
Неземни повици? - Снощи чух странно изскърцване,
и определено не беше от слягането на гредите.
Тогава, ще ти възложим задача.
Така, не съм много наясно, но от опит глава не боли.
"Спиритическа дъска"
Мадам Хоторн.
Чувате ли ме?
Т…
У…
К…
Тук?
Тук ли сте?
Има ли някой?
ФОТОАЛБУМ
С. Д. 1927 г.
Няма да ми повярвате, но тази къща е обитавана от духове.
Какво? - Истина е.
Стара циганка, на име Хоторн е живяла в тази къща.
Дори ме заведе до тиквата си. - Сега разбирам,
затова трябва да се върнем в Бруклин? - Не ви будалкам.
Не чувате ли странните звуци? - Къщата е стара, зайче.
Старите къщи са като стари хора. Издават странни звуци.
От смяната на климата е. Това е дърво, разширява се и се свива.
Не са призраци, а чиста наука. - Чакай да видиш,
Спиритическа дъска ми каза… - Дъската е пълна нелепица,
а приложението е боклук.
И каква е целта на призрака, да се докопа до паролата за Wi-Fi?
Защо ли изобщо си правя труда, трябваше да се досетя.
За какво? - Че ще ми се присмиваш.
Винаги го правиш. - Не е вярно. Правя ли го?
Сега го правиш! - Разбрала си ме погрешно.
Просто искам да гледаш на света през призмата на науката.
Само така ще осъзнаеш, че всичко си има логично обяснение.
Значи, не ми се присмиваш, просто ме мислиш за тъпа? Хубаво.
Не съм казал, че си "тъпа"…
… по-скоро невежа. - Ще ти обърша един.
ГИМНАЗИЯ "БРИДЖ" ДОВЕЧЕРА Е 60-ТИЯ НИ ХЕЛОУИН
И самият той. Човекът, митът, легендата.
И директорът, Хубавецът Флойд.
Радвам се да те видя, приятел! Благодаря, че ни уреди тук.
Благодарностите са от мен, спасяваш ме по средата на срока.
Виверос щом спечели от лотарията отпраши за Кий Уест с любовницата си.
Здравата ме насади.
Не си падаш по залозите, нали? - Не.
Хубаво.
Ами с жена ти? - Бетон сме, като на Джей Зи и Бионсе.
Нека ти покажа учебната зала. - Чудесно.
Ето я и нея.
Наслади й се.
Нищо общо с Бруклин. Страхотна е. - Нали?
Най-новите микроскопи. Бунзенови горелки на всеки чин.
Всичко това е твое. - Благодаря.
Има и нов стерилизатор. - Отлично.
Шкаф с реактиви, пълен комплект. - Перфектно.
Какво посрещане само. Учениците добре са се потрудили.
Хареса ли ти? - Никак.
Викат му Алберт Костенщайн.
Разкарай го, голяма забава.
Хвана ли се? - И още как!
Само така, Хауърд. Влизайте, деца.
Това е г-н Гордън, вашият нов учител до края на срока.
Ужасно се изплаших. Когато отворих сандъка
смятах, че вътре ще има отрязана глава.
Но се оказа, че има само една счупена тиква.
Щях да забравя,
не знам какви са плановете ти за вечерта,
но ние ще сме в училище, за да работим в "Залите на ужаса".
Трябва да дойдеш, ще е… откачено.
Всяка година сме там, няма начин да не е супер яко.
Може би е малко примитивно,
но всички се маскират и е забавно да ги гледаш.
Звучи страхотно, но аз нямам костюм.
Ние не празнуваме Хелоуин.
Как така? - Баща ми мрази Хелоуин.
Твърди, че е нелеп празник.
Просто не го разбира. - Честно казано, по някаква причина
Хелоуин го кара да откача.
Знаеш къде ще сме, ако си промениш решението.
Да става каквото ще.
"ПЕКАРНА БРИДЖ ХОЛОУ"
Антенки? - Благодаря.
Номер или лакомство?
Никога не изскачай от храстите срещу черни хора.
Ти пък оставяй бонбони на верандата, Хелоуин е.
Дим да те няма от имота ми.
Стига, Сали.
Прилеп играчка?
Номер или лакомство?
Сидни!
Здравей, татко.
Добре, разбирам накъде биеш.
И накъде бия? - Бих казал,
че се опитваш да ме дразниш.
Не, опитвам се да се забавлявам, останалото си е чист бонус.
Извинявай, ако съм те накарал да се почувстваш нелепо.
И преместена тук. - Правя го, за нашето бъдеще.
И за това, че ме третираш като дете. - Но ти си дете.
Знаеш ли какво, татко? Писна ми да ме мислиш за малка.
Аз съм на 14, сама си взимам решенията,
като например кой празник да празнувам.
Що се отнася до любимия ти научен екип,
мразя го и го напускам.
Така ли било? Тогава познай - наказана си.
Моля? За какво?
Защото съм ти баща и така решавам. Сега си отивай в стаята.
Не ме ли чу? Марш в стаята си.
Хитро, негаснеща свещ?
Малко магнезий на фитила?
Но имам решение, гледай сега.
Гледай.
Сега какво ще кажеш?
Ще ми прилага детски фокусчета, не ти отива на годините.
Татко, още гори!
Няма страшно, слюнката неутрализира…
Мамка му! - Хей, мери си приказките!
Мамка му!
Ела насам.
Защо си довела прилеп вкъщи?
Да не смяташ, че съм ходила по пещерите,
за да търся прилепи? - Не всички обитават пещери.
Някои видове живеят под мостове или по дърветата.
Пустинния прилеп, например… - Татко, това не е истински прилеп.
На мен ми изглежда доста истински.
Къде е?
Не знам.
Тате!
Вижте колко бонбони събрах.
Искаше да ме подразниш? Е, получи ти се.
Получи ти се чудесно.
Тате, мисля, че тук става нещо много странно.
И ще разбера какво. - Не, няма.
Наказана си, забрави ли?
На кого се обаждаш?
Жалвай се на Господ, ако искаш. Наказанието си остава.
Кажи, Сид? - Мамо, тук стават едни скап…
… шантави работи. Знам, че звучи налудничаво,
но декорациите за Хелоуин оживяват.
Опитах се да разнищя случая, но татко не ми позволява.
Дай ми телефона.
Емили, дъщеря ти преувеличава… - Крайно време е да помислиш за нея.
Искаше да остане в Бруклин, а ти и отказа.
Знам, но ти… - Искаше да украси къщата.
Ти отново бе против. Искаше да се занимава с балет,
ти пак й забрани. - За нейна безопасност.
Този път ще я оставим, Хелоуин е. Нека се забавлява.
Пусни я на високоговорител.
Съдът отсъжда в полза…
… на Сидни. - Да!
Можело значи.
Добре, върви.
Но аз идвам с теб. - Какво?
На Хелоуин дори в безопасен град, улиците са пълни с откачалки.
Утре ще получиш свободата си, а днес - получаваш мен.
Съдът приема. - Да!
Забавлявайте се, елате на празника, имам почерпка за вас.
Мозък…
Няма страшно деца, тия зомбита не хапят.
Или пък не?
Гъбаркам се, има всякакви вкуснотии, грабете!
Направо ви заковах! Да си видите ченетата само.
Още малко и ще се напишкате.
Шегичка, мъжаги сте, признавам.
Хайде, вземете си.
Ето за теб, ето и на теб.
Да ви е сладко.
Пак заповядайте.
И умната. Психопатите са навсякъде.
Да ви завием, г-жо Съливан.
Куца работа.
Какво…
Ти откъде се взе?
Чупката, ако обичаш.
Злобарче ли си падаш, а?
Не го очакваше, а?
Хайде, изчезвай.
Нали ти казах,
очите на прилепа бяха червени, като на тази кратуна.
Също, като на вещиците отсреща.
Ясно, вещиците са оживели.
Добре, какъв е планът?
Патрулираме из града за декорации с червени очи?
Все някой трябва да го направи, и може да сме…
Чакай, Сид. Къде хукна?
Разкарай се!
Мозък…
Ама, какво…
О, да. Само така.
Така ви искам, само момент.
Много впечатляваща роботика.
Много по-истинска от онзи върколак в обора.
Яж оловото, гадино!
Да!
Получи се! Супер, само да…
О, не!
Мозък…
Тук малко преигра. - Тате, трябва да му помогнем.
Стига, Сид, играе театро за децата.
Но признавам, че изглежда притеснително истинско.
Сама ще се оправя. - Спри, Сид. Какво си намислила?
Неучтиво е, Сидни.
Беше супер! Браво на теб!
Мозък…
Добре, достатъчно хора.
Мозък…
Майко мила!
Сид, добре ли си?
Какво стана, механиката ли им отказа?
Ще ти кажа какво стана. Току-що бях ухапан от зомби!
Майчице, сега в тях ли ще се превърна? Това ли беше?
Предотврати го, застреляй ме. Гръмни ме в кратуната!
Няма да те застрелям. - Не искам да се превръщам в зомби!
Няма! Зомбитата са измислени същества.
Мъртвите нямат нервна система.
С две думи, не могат да се движат. Биология за начинаещи.
Нищо не ти разбрах, за всеки случай ще се закопчая за верандата.
По-добре си бий инжекция за тетанус.
Каза големия учен.
Откачалка.
Прецакан си.
Тате, очите на зомбито светеха в червено,
като на прилепа и кратуната на Хоторн.
Има нещо свързано с нея.
Ще се опитам да се свържа с нея. - Стига, не и Спиритическата дъска.
Да потърсим логично обяснение.
Добре, какво предлагаш? Как ще говорим с мъртвата Хоторн?
Само дето не е мъртва.
Или имате предвид дъртата Хоторн?
Тя е на кокал, като тия копелета.
Но внучка й, Виктория все още диша.
Моля те…
СТАРЧЕСКИ ДОМ "СЕНЧЕСТА ЯБЪЛКА"
Даже тук ли има украса?
Кой идва тук за бонбони?
Бъди нащрек, отвсякъде могат да ни нападнат.
Права си, тук не е безопасно.
Пикла?
Не, тиква. Била е на баба ви, Джоузефин Хоторн.
Не беше тиква, беше ряпа.
Убеден съм, че е била тиква.
Не ми казвай, какво е тиква и какво ряпа, мавре.
"Мавре"? - Г-жо Хоторн,
ще ни разкажете ли за ряпата?
Знам ли, доста вода се изля от тогава…
Остави на мен.
Разберете ме правилно,
не искам да нарушавам душевния ви мир, така че…
Кротко.
Ще го получите, след като отговорите на въпросите на дъщеря ми.
Наясно ли сме?
Бе мрачна и бурна вечер…
Естествено.
Всички легенди започват така… хубаво, слушаме.
Всички медиуми бяха привикани в нас, по нареждане на баба ми, Джо.
Мадам Хоторн. - Побързайте, нямаме много време!
Почти полунощ е.
Щяха да използват нейната магическа книга за заклинания.
Добре, да започваме.
Техният ритуал щеше да призове духът да се появи.
Това щеше да сложи край над проклятието на Стиснатия Джак.
Момент, Стиснатият Джак е истинска личност?
Бил е от плът и кръв.
Виждала съм го с очите си.
С тези очи?
Престани. - Съжалявам, продължете.
Този вехт фенер, му бе дарен от самия дявол.
Той даваше силата на Джак да се материализира
между нашия свят и света на духовете.
И всеки Хелоуин идваше да тормози хората от Бридж Холоу.
Но според сделката със Сатаната, му се полагаше времето
само от здрач до полунощ. - По кой часови пояс?
Тате. - Какво?
Но Джак не се задоволяваше с една нощ в годината.
Той искаше всяка вечер да е Хелоуин.
Оказа се, че в договора му има вратичка,
и Джак може да остане завинаги при нас,
да безчинства на воля, ако точно в полунощ
намери нечия душа, която да заеме мястото му в задгробния живот.
Но в нощта на Хелоуин през 1927 г.
баба ми Джо, сложи край на плана на стария злодей.
С магия тя улови призрака на Стиснатия Джак
и го заключи в собствения му фенер.
Сбогом, Джак.
Докато вехтия фенер не светне,
няма нищо страшно, деца.
Ами, ако някой го запали отново?
Тогава сте прецакани.
Как си, Тами? - Озадачена. Има кражби на украси.
Явно са хулиганите от Октаун.
Така, какво е това? - Всичко е веган, без глутен и соя.
Тъкмо за Хелоуин. Здравословна храна.
Ето, опитвай това. Мъфин от червено кадифе.
Направен е от цвекло, без никакви изкуствени оцветители.
Леле, наистина се усеща цвеклото.
Сякаш го ям от почвата, много естествено.
И всичко ми е по езика.
Какво мислиш за нашия Джак? Божичко…
Най-добрият тиквен фенер
му го поставяме вместо глава.
Ще потърся някой да почисти.
Направо полепва по гърлото.
Е, какво мислиш?
Според мен, на феята пазителка на криптата й хлопат доста дъски.
Освен това, стария фенер е от тиква.
Стига татко, ами ако Виктория казва истината,
и не съм говорила с мадам Хоторн по Спиритическата дъска?
Ами ако е бил Стиснатият Джак, който ме е довел до фенера му?
След като запалих фенера съм го събудила или освободила,
и сега съживява декорациите за Хелоуин.
Не мога да повярвам, Сид. Декорациите за Хелоуин не оживяват.
Това вече е майсторски костюм.
Но не е подходящ за старчески дом.
Забрави, рано ми е.
Добра имитация на Сиднийски фуниеобразен паяк.
Атракс Робустус.
Това лошо ли е? - Щеше, ако беше истински.
Добре, че е пластмасов.
Те са живи!
Това е невъзможно.
Стой тук.
Добре…
Сид, бърз въпрос:
Какви почистващи продукти,
трябва да смесиш, за да се създадеш киселина?
Не мислиш ли, че не му е времето за уроци по химия?
Хубава забележка.
Нагласил съм ги на "мъгла".
Много по-впечатляващо ще е на "спрей".
Сид!
Бягайте! Махайте се!
Вземи него, той е по-дърт!
Водородният пероксид се комбинира с оцетната киселина от белина,
образувайки пероцетна киселина. Доста корозивна субстанция.
О, не.
Нямаше ли гигантски паяк на покрива?
Сид!
Хайде, ела ми!
Добро паяче. Изслушай ме.
Знам, че си ядосан. Аз самият мразя Паяжината на Шарлот.
С нея се отнесоха жестоко. Трябваше да е прасето.
Сидни!
Ици бици паяче!
Трябва да се махаме. - Съгласен.
Добре, определено нещо необичайно се случва в Бридж Холоу.
Така ли мислиш? - Но трябва да има логично,
научно обяснение. - Не видя ли какво стана?
Напротив, видях всичко.
Тук явно се случва нещо странно.
Но само защото е странно, не означава че си няма обяснение.
За какво говориш?
Татко, какво има?
Беше 1985 г. в навечерието на Хелоуин.
С приятелите ми обикаляхме за лакомства,
когато ме предизвикаха да вляза в изоставена къща.
Но се спънах и пропаднах в мазето.
И там ги видях.
Стотици скелети.
Бяха навсякъде, и бяха живи.
Ако тогава се е случило, защо сега да не се повтори?
Защото всъщност не се е случило.
Месец по-късно по естествознание изучавахме човешкия мозък
и как сътресението може да причини халюцинации.
И това беше отговорът. Онзи ден разбрах,
че всичко си има обяснение.
Чиста наука, не магия.
Това е "Еврика". Не "Абракадабра".
Тогава ми обясни, как Дългокракия дядо оживя
и се опита да ни изяде?
Може да е имало изтичане на газ, който е причинил масова халюцинация.
Или може да е Стиснатия Джак.
Каквото и да е, разпространява се като вирус.
Има логика, защото започна с прилепа.
Добре, слушай. Да предположим хипотетично, че е Джак.
Виктория каза, че баба й е заключила Джак в стар фенер.
Защо не направим същото?
Ще го заключим. - Добре, да предположим, че си права.
Чисто хипотетично, как ще направим нещо измислено и нереално,
като хващане на призрак?
Нямам представа.
Но познавам онези, които ще знаят.
Сид, стой до мен.
Сид. Сидни.
Не си до мен!
Здравейте, благодаря за помощта.
Как ще действаме? - Трябва заклинание, за да го хванем.
За предпочитане е древно, циганско заклинание.
Познавате ли цигански вещици? - Не и от живите.
Това баща ти ли е?
Сидни!
Да.
Татко, запознай се. Това е татко.
Как е, тарикати?
Чукни един. Не? Добре.
Готини костюми, нека позная…
Пауър Рейнджърс.
Мадона.
Пуерторикански принц. - Каква антика си, човече.
Нещо друго? - Да, намерих статия, според която
след смъртта на мадам Хоторн част от нещата са й били на търг.
Включително стария й Гримоар. Книгата със заклинания.
Знаех си. - Това е!
Тате, точно тази книга ни трябва.
Добре, Рико Суаве от Хана Монтана, пише ли кой я е купил?
Да, някакъв префърцунен търговец на антики.
Шелдън Скинър. - Чакайте, Скинър е тук.
Носи суичър на Харвард и от онези "чупката" панталони.
Току-що си купи билет за Карнавала на Ужасите.
Трябва да се разделим. - Добре, ето ви билети.
Какво е "чупката" панталони и аз с такива ли съм?
КРЪВНАВАЛ НА ГНУЖАСИТЕ
Сериозно ли смяташ да напуснеш научния екип?
Знам ли, като дете ми беше интересно,
пък и ти държеше да съм в него.
Подобно на каратето.
Насам, дами и таласъми, в нашия Кръвнавал на гнужасите,
където петите ще ви се напукат и мозъците изкукат.
Да знаеш, че хич не те бива в спелуването.
Тате, виж.
Това означава, че Джак е тук.
Какво ти има бе, човек? Защо го направи?
Много съжалявам. - Припознахме се.
Господи… - Ето, бебче. Всичко е наред.
Никога не си харесвала клоуни.
Особено когато носят брадви.
Чакай, Сид!
Това са обикновени актьори.
Здрасти.
Едва ли ти е позволено да ме пипаш без мое съгласие.
Кротко! Добре. Нека бъдем разумни.
Току-що нокаутирах приятелчето ти.
Не сте актьори?
Сидни, те не са актьори!
Повтарям! Клоуните не са актьори!
Значи, книгата вече не е у вас?
Не, продадох я.
Мислех, че нещата на Хоторн имат стойност,
но се оказа, че от тези боклуци се интересуват
само психопати и окултисти. Нищо лично.
Под "окултистите" имате предвид нещо, като сатанисти?
Именно тях имам предвид.
Спомняте ли си името на човека, на когото я продадохте?
Не помня името му, но адресът за доставка
никога няма да забравя.
"Елм Стрийт", 666.
Както вече споменах, психопати.
Първо отиваме до будката за билети, и ако я няма…
Клоуни убийци!
Сидни, какво става? - Стиснатият Джак е тук!
Какво? Къде? - Навсякъде!
Сид! Не!
Това са Залите на ужасите. Защо не влезе в Тиквения Базар.
Задънена улица.
Насам!
Добре, сега накъде? - Онче бонче, счупено пиронче.
Бягайте!
Сидни! - Тате?
Сидни!
Тате!
Сидни!
Тате? Тате?
Аз съм.
Тате!
Всичко е наред, скъпа. - Има изход. Почти стигнахме.
Добре, отдръпнете се.
Добре, Бозо, сега ще изтрия ехидната усмивка.
Предупреждавам те, с мен шега не бива!
Тате!
Приятни сънища! Яко!
Подготвих ти го, за да го довършиш.
Разбира се.
Хора!
За какво му е на клоун брадва?
Надясно! Паркирахме пред входа.
Сега какво? - Резервен план. Колелета!
Само че баща ми не може да кара колело.
Стига бе, сериозно ли?
Учили са ме, че книгите ще ме отведат навсякъде.
Но и колелетата стават. Да тръгваме.
Това е геометрична прогресия.
Едно същество предава проклятието на друго, то на следващото и т.н.
До полунощ ще превземат Бридж Холоу.
Според Виктория, ако Джак не бъде спрян дотогава,
той ще намери душа и ще я размени за своята.
И всеки ден ще е Хелоуин. Защо не се обадим в полицията?
Смяташ ли, че ще ни повярват?
Дори ти не повярва. - Защото няма обяснение.
Не всичко си има обяснение, тате.
Настъпи моментът, който всички очаквахме.
Чия тиква ще е главата на Джак?
И победителят е…
Дан Браун!
Господи, божичко!
Пукни се, Гари! Пръсни се!
Аз успях, мамо! Успях!
Заедно успяхме!
Тами… - А, не.
Нека я сложим на Стиснатия Джак.
ЕЛМ СТРИЙТ ПЪТ БЕЗ ИЗХОД
Да, тук е. - Не!
Чудесно.
Надявам се да не е било нарочно.
Скелети.
Защо трябваше да са скелети?
Ще взема да ви изчакам тук. - Какво? Хайде, идвай.
Сигурни ли сте? - Не съм срещала поклонници на дявола.
Ще ни трябва ли разпятие? - Сега ще разберем.
Директор Флойд?
Здравейте. Хауърд! Каква приятна изненада.
Всички ли искате лакомства? Имате късмет,
защото тази година съм подготвил
миниатюрни пасти за зъби.
И така, Флойд…
да не си сатанист?
Господи, Хауърд, не.
Аз съм училищен директор в малко градче с много вярващи.
По-скоро съм колекционер.
Едни колекционират марки,
други събират пеперуди, аз колекционирам предмети,
свързани с вечното проклятие на човешката душа.
Мисля, че това търсите.
Ето го. "Каптус експиравит.
Кума ка ей се вербис о спиритус".
Тате, ти знаеш латински. Какво пише?
С тези думи, о, дух,
прогонвам те в плен,
обвързвайки те с… бла, бла, бла, бла.
Добре, как става? - Типично обвързващо заклинание.
Трябва ви подходящо вместилище, доближавате го до обекта,
но внимавайте, след това казвате вълшебните думи и бум,
имате си пленен призрак. - Колко близо трябва да сме?
Не знам. Няма строги правила с тези неща.
Но едно със сигурност знам, когато четете това заклинание,
трябва истински да повярвате. Да сте напълно отдадени.
До дъното на душата си.
Кажи ми, че си поръчал пица.
Не е доволен от бакшиша.
Да изчезваме.
Защо им сложихте каски? - За да са по-сладки.
Сидни! Пази Гримоара!
Изкарай книгата оттук!
Сид!
Взех я!
Заклинанието! - Да се махаме.
Бързо, през задната врата! - Не! Трябва ни заклинанието.
Само така ще оправим нещата.
Мъртви нищо няма да оправим. Размърдай си малкото дупенце.
По-бързо! - Давайте!
Бързо, в мазето!
Бягайте към мазето! Живо!
Марио, помогни му!
Татко! Направи нещо!
Тате, какво ти става?
Заради скелетите е. - Те идват.
Какво ще правим?
Да, няма обяснение и какво от това? Те са истински.
А какво можеш да направиш с нещо истинско?
Можеш да му сриташ задника.
Можеш да извадиш момичето от Бруклин, но не и Бруклин от момичето.
Хей, Сид! Бърз въпрос:
Знаеш ли как наричат моторният трион?
Косача на кости.
Да. Ще им пасне идеално.
Какво?
Свети Луцифер, Хауърд!
Сидни, връщам си думите относно баща ти.
Не съм виждал нещо по-готино през живота си.
Надявам се някой да помни заклинанието.
Какво беше това?
Декорациите за Хелоуин са изчезнали.
Къде ли са отишли? - На празника на Стиснатия Джак.
Той събира армия.
Мама.
А това отче, са кифлички с кокос и ананас без яйца.
Върхът на вашето майсторство, нали? - Да!
Е, как са?
Дал съм обет да говоря само истината.
Ето я нашата тиква!
Може би е време да приключвам.
Нека приветстваме Стиснатия Джак!
Стиснатият Джак!
Накъде сме?
След няколко пресечки натам.
Или напряко през гробището.
Дано на гробището няма декорации.
ГРОБИЩЕН ПАРК БРИДЖ ХОЛОУ
Сид, какво правиш?
Трябва да намерим майка ти. - И после?
Стиснатият Джак вече е превзел целия Бридж Холоу.
Няма да го спрем без заклинанието на Мадам Хоторн.
Имаме нужда от заклинание.
Какво предлагаш?
ХОТОРН
Не съм убеден. Провеждал съм сеанси в читалището,
но това беше преди много години. - Моля ви, опитайте.
Добре. Всички да се хващат за ръце.
Не мога да повярвам, че го правя.
Но съм напълно отдаден.
И ще пренеса енергията…
И всичко. - Благодаря.
Затворете очи.
Напомням ви, че съм леко ръждясал…
Всички.
Мис Хоторн?
Мис Джоузефин Хоторн.
Тук ли сте? Чувате ли ме?
Разбира се, дете.
Може да съм мъртва, но не съм глуха.
Велики светии, какво направих?
Това си е за ТикТок.
Аз освободих Стиснатия Джак. - Какво си направила?
За мен, като кмет на Бридж Холоу,
е чест е да запаля Стиснатия Джак.
Да, пали го!
Спокойно, вероятно предпазителят е паднал.
Странно.
А това какво е?
Това част от шоуто ли е? - Един дявол знае, отче.
Умът ми не побира, как идиоти такива съживихте този прашен стар демон?
Коя ще е следващата ви творба? Да върнете Черната смърт?
Нали знаете, че пак ще се опита?
Да си намери душа, която да размени с Дявола и да превземе света?
Но този път, нищо няма да го спре.
Ние можем да го спрем.
И как ще го направите?
Ще го налагаш с малката си метличка?
Или със заклинание? - Именно.
С обвързващото заклинание от вашата книга.
Ако ни кажете думите, ще можем да хванем Джак.
И да го разкараме, завинаги.
Както желаеш.
Записано.
Радвам се. Сега ще ме оставите ли да почивам в мир?
Разбира се, простете.
Майчице, откъде го научи? От пакетче Зрънчо?
Дилетант.
Какво стана?
Защо воня на бяла старица?
Знам какво става. Дегенератите от Октаун,
се опитват отново да ни провалят празника.
Но тази година няма да им се получи.
Няма да ми се криете зад маски.
Мога да надуша октаунец от километри.
Знаете ли, как? Защото воните на джибри.
Не сте желани тук.
Чупката, изроди недоразвити!
Голяма грешка, клоунче.
Плъзнали са навсякъде. - Започвам да мразя Хелоуин.
Ще се справим.
Сид, виж там.
Сергията на мама.
Само тихичко…
Пресвети боже!
Къде е, къде е мама?
Не знам! Всичките кексчета и бисквити също са изчезнали.
Може да ги е продала и да се е прибрала.
Добре, Сид, бърз въпрос:
Къде е чудото с огромната тиквена глава,
която стоеше там преди малко?
Тръгнал е.
Колко е часът?
Почти полунощ е. Тате, трябва да намерим Джак,
преди да отнесе нечия душа в света на духовете,
иначе сме прецакани. - Не може.
За размяната на души с дявола му трябва фенерът.
А той е в нашата…
Кой е там?
Започвам да откачам.
Щом никой не ми иска печивата…
Ще има повече за мен.
Тате. Какво правиш? - Търся превоз.
Кола, камион, каквото и да е.
Потърси ключовете.
Няма ги.
Да не си посмяла да го правиш.
Заобикаляйки запалването, положителния заряд на акумулатора
прехвърля отрицателно заредени електрони към стартера и…
Еврика!
Само не казвай на мама.
Така, да действаме.
Какво правят, защо стоят като истукани?
Последно, когато Джак щял да открадне душа, мадам Хоторн го спряла.
Сега си е създал армия, за да не може никой да му попречи.
Ще ни забавят до полунощ и тогава ще атакуват.
Но за наш късмет яздим "Кукурбита пепо",
или по-известна като? - Тиква.
Дръж се.
Това е Шарлот!
А уж сме най-безопасният град в Щатите.
Да!
Това е като подметка.
Мозък…
Забрави ли, че исках да те уча на латински?
Латинският е мъртъв език и тогава изглеждаше безполезен.
Сега не е толкова безполезен, нали?
Готова? - Готова.
Здравей, съседе.
Питаш се какво търся в храстите ти, нали?
Не се крия, ако това си мислиш. - Напротив.
Нищо не може да ме уплаши. - Браво на теб.
И се оказа прав. Не съм никакво зомби, нали?
Късметлия си. - Хелоуин, скъпа.
Аз съм, твоят съпруг!
Скъпи? - От какво е този мъфин? От цимент ли?
Вече го разбрах. Печенето не е…
Пази се!
Мамо!
Огнедишащ ли стана?
Хайде.
Сид! Назад!
Така, ти ще разсейваш мишока, аз ще спася майка ти.
Но трябва да кажа заклинането. - Послушай ме, твърде опасно е.
Аз все още съм твой баща, и понякога се налага да те защитавам.
Разбираш ли?
Спаси мама! Аз ще се оправя. - Добре.
Хайде, октаунци! Елате ни!
Надали тактиката ти е правилна, мила.
Назад, не ни идвайте! Промених си мнението.
Не се доближавайте! - Не мисля, че са от Октаун.
Побързай, тате.
Нямаме време.
Добре, плъхова мутро.
Втори рунд. Дин-дин.
О, не! Не!
Пусни ме!
Държа те.
Хауърд! - Опитвам се.
Тате, побързай!
В полунощ армията му ще атакува!
Казах заклинанието два пъти! Нищо не стана.
Трябва истински да повярваш.
Тате, знам че ще справиш. Вярвам в теб.
Направи проклетото заклинание!
С тези думи, о, дух, те изпращам в плен,
и те обвързвам с пламъка на дявола!
Абракадабра.
Успели са! - Хванали са го!
Бог да ги благослови, бях сигурна че ще се издънят.
Виждаш ли? Сменям отбора, скъпи!
Добре дошъл, синко. - Благодаря.
Добре изиграно, Октаун. Признавам.
Ще се видим до година.
Смешно ли ти е? - Да…
Сбогом, Джак.
Леле, г-н Гордън как съжалявам, че не видях как му наритвате задника.
Извинете, исках да кажа "дупето".
Не бери грижа, наистина го наритах.
Искам да кажа, че ние го сритахме. Беше екипна работа.
Кой иска канелени рулца?
Благодаря ви!
Късмет.
Леле, страхотни са.
Невероятни са. - Наистина ли?
Трябва да отворите пекарна. - Чакай малко…
С какво са? - Масло, захар, глутен.
Вчера осъзнах, че животът е твърде кратък.
Радвам се, че този Хелоуин най-накрая приключи.
Вчерашната нощ не беше нищо. - Да видите как откачаме по Коледа.
Коледа?
Хо-хо-хо.
Все пак смятам, че трябва да го унищожим.
Тате, вече го обсъдихме. Ако унищожиш фенера…
Може да освободя Джак, помня, помня.
Затова се запасих с амониев фосфат.
Той е пожароустойчив.
По-добре да се презастраховаме. - Изглежда, че някой вече вярва.
Ето, вземи ги.
Искаш аз да го заключа?
Да, както да задържиш ключа и да го пазиш.
Вече не си малка, достатъчно възрастна си за много неща.
И ще се опитам да си го набия в главата.
Благодаря, тате.
Ще пееш или не?
Стига де!
Превод и субтитри Наталия Георгиева
© 2022 Translator's Heaven
Искате да правите субтитри? Заповядайте при нас: subs.sab.bz