Уби ли го? - Не. Така ще го убием.
Книгата на Вишанти!
Не бива да отнеме силата ти. Стигни до книгата.
Как да прекосим? - Скачай.
Дръж се!
Не, не!
Много е силен. Не мога да го удържа.
Много съжалявам. Няма друг начин.
Какво правиш? - Няма да допусна да вземе силата ти.
Ти не я владееш.
Но аз мога.
Ние сме приятели.
Ти ме убиваш. - Знам.
Но в голямата равносметка на Мултивселената
твоята жертва е по-ценна от твоя...
Прощавайте. Може ли? Благодаря.
Доктор Стрейндж. - Доктор Уест.
Не съм ви виждал скоро.
Да, пет години бях зает да не съществувам.
Не сте единствен.
Докато ме нямаше,
благодаря, че попитахте,
изгубих и двете си котки...
както и брат си.
Много съжалявам.
Благодаря.
По цели нощи ме измъчва един въпрос...
Трябваше ли да стане така?
Нямаше ли друг начин?
Не.
Беше единственият възможен ход. - Разбира се.
Най-блестящият хирург и най-великият супергерой.
Но въпреки това не спечелихте момичето.
Червено вино, моля. - Позволи на мен.
Прекалено ли беше? - За теб ли? На сватбата ми?
Не, беше идеално.
Честито. - Благодаря.
Ето го Чарли. Трябва да ви запозная.
Малко е неудобно, но той ти е голям почитател.
Кристин.
Трябваше...
Иска ми се да беше различно.
Винаги съм държал на нас.
Но се наложи да направя жертви,
за да те предпазя.
Съжалявам.
И без това нямаше да се получи.
Защо? - Защото, Стивън,
ти трябва да си този, който държи ножа.
Уважавам те заради това, но не мога да те обичам заради него.
Откога чакаш да ми го кажеш?
Отдавна. - Със сигурност.
Виж...
Искрено се радвам, че си щастлива.
Щастлива съм.
Наистина. - Хубаво.
А ти? - Аз съм щастлив.
Хубаво. Заслужаваш го.
Пазете се! Какво е това?
Леле!
Благодаря.
Леле!
Не, не.
Внимавай!
Познавам ли те?
Помощ!
Пак заповядай.
Обичаят е да се поклониш пред Върховния магьосник.
Наясно съм с обичаите.
Задръж!
Невероятно. - Да.
Майчице!
Коя е тя? - Щях да те питам същото.
Стой, хлапе. Какво искаше онова нещо?
Къде са вашите? - Ще я върнем в...
Взе ми пръстена. - Взе ти пръстена.
Беше откачено, човече.
Майчице!
Няма да те убия, хлапе.
Съдрах си задника да ти спасявам живота.
Чудовищата не са проблем,
но не разбирам какво правеше снощи в съня ми.
Не беше сън.
Беше друга вселена.
Какъв опит имате с Мултивселената? - Имаме опит с нея.
Наскоро имаше инцидент със Спайдър-мен.
С кого? - Спайдър-мен.
Има сили на паяк. - Оттам и името.
Гадост. Прилича ли на паяк?
По-скоро е човек. - Лази и пуска паяжини.
От задника ли? - Не.
Всъщност не знам. Надявам се, че не.
Странна работа.
Ще те заболи корем. - Аз съм от друга вселена.
Не знаеш как работи коремът ми. - Не знам.
Не знам и дали си от друга вселена,
затова още стоя тук и чакам да ни осветлиш.
Да знаеш, че от двамата Стрейндж, които познавам,
не си ми любимият. - В превод?
Не знае ли испански? - Май и английският не му допада.
Слушай, зарязах чудесна сватба,
за да спасявам многознайка от октопод.
Чия сватба? - На Кристин.
Отишъл си? - Оженил си се?
Нещо против? - Да. Не съм. Да.
Обясни ми какво става.
Защо октоподът искаше да те изяде?
Опитваше се да ме отвлече.
Нещо като помощник е на един демон.
Искаха да откраднат силата ми.
Каква сила?
Пътувам из Мултивселената. - Какво?
Придвижваш се от една вселена в друга?
Как? - Там е работата, че не знам.
Нямам контрол. Става, когато съм много уплашена.
Другото ми аз знаеше ли как да победи демона?
Двамата знаехте за вълшебната книга на доброто,
която дава нужното на магьосника срещу врага му.
Книгата на Вишанти?
Тя не съществува. Това е приказка, няма такава книга.
Всъщност има.
Разбрах го, като станах Върховен магьосник.
Не е за вярване. - Не си Върховният магьосник?
Не, не съм. - Другото ти аз беше.
Добре, ясно. - Макар да съществува,
Книгата на Вишанти е недостъпна.
Така е. Обаче...
Ние я намерихме.
И демонът ни застигна.
Очаквах да ме защитиш, но...
Не го направи. - Сънувах тази схватка.
Не беше сън.
Докажи го.
Не е било сън.
Това означава, че...
сънищата са прозорци към другите ни животи.
И той мислеше така.
Значи кошмарът ми как бягам гол от клоун...
Някъде там е реален.
Някъде там имам конска опашка.
Може да дойдат още създания.
Силата е опасна в ръцете на хлапе,
а представи си да я докопат.
Сетих се, че не знаем името ти, девойче.
Америка Чавес.
Г-це Чавес, ще ни придружите ли в Камар-Тадж?
Там ще си защитена. - Ами ако ме предадеш като него?
Ще трябва да ми се довериш.
Какво да правим с него?
Сигурно е незаконно. - И по-зле е било.
Създанието, което го уби,
беше ли белязано като октопода?
С руни. - Това не е магия.
Това е вещерство.
Някой срещал ли се е с подобно нещо?
Мисля, че да.
Шоколад! - Ей! Какво ви казах?
Не се сдържахме. - Но какво ви казах?
Измийте си ръцете.
Стига, мамо, вече сме големи.
Добре тогава.
Може да ме завиеш. - Добре.
Знай, че семейството е завинаги.
Дори да искаме, не можем да се разделим.
Мамо, размислих.
Щом искаш, може да ме завиеш.
Добре.
Обичам те.
Ябълки, нали?
Да се надяваме.
Ухае... - Сладко.
Щях да кажа истинско.
Съвсем истинско е, благодаря.
Вече загърбих магията. - Виждам.
Знаех си, че все някога ще дойдеш
да говорим за Уествю.
Допуснах грешки, пострадаха хора...
Но накрая оправи нещата, в това няма съмнение.
Не дойдох да говорим за Уествю.
Тогава за какво? - Нуждаем се от теб.
За какво? - Какво знаеш за Мултивселената?
Мултивселената. Вижън имаше теории.
Смяташе, че тя съществува и е опасна.
Бил е прав и за двете. Намерихме момиче,
което се придвижва из нея, но я преследват.
Кой? - Някакъв демон.
Иска силата й за себе си.
Отведохме я в Камар-Тадж, там е защитена.
Но имаме нужда от отмъстител. - Има и други отмъстители.
Ако ще избирам между стрелеца пънкар,
няколко супергерои буболечки
и една от най-силните магьосници на Земята,
изборът е лесен.
Ела в Камар-Тадж.
Пак ще си на върха на славата.
Може да доведеш Америка тук.
Тук ли? - Знам какво е да си съвсем сам
и преследван заради дарби, които не си искал.
Мога да я защитя.
Не ми каза името й, нали? - Не.
Не ти го казах.
Магията беше лесната част.
Но не и лъжата.
Мракописът. - Запознат ли си с него?
Знам, че е Книга на прокълнатите
и покварява всеки и всичко, до което се докосне.
Какво ли е направил с теб? - Само ми показа истината.
Мога да си върна всичко, което изгубих.
Какво искаш от Америка? Какво искаш от Мултивселената?
Ще напусна тази реалност
и ще заживея в друга с децата си.
Уанда, децата ти не са истински.
Ти ги сътвори с магия.
Както прави всяка майка.
Ако знаеше,
че съществува вселена,
където си щастлив, нямаше ли да искаш да си там?
Аз съм щастлив. - Отлично познавам самозаблудата.
Това е грубо нарушаване на всеки природен закон.
Ако отнемеш силата на онова хлапе, ще я убиеш.
Не ми харесва да наранявам, Стивън.
Но тя не е дете. Тя е свръхестествено същество.
Подобна груба сила може да потопи в хаос този и други светове.
Тя ще бъде жертвана за висшето благо. Тогава се прости със славата,
защото това е оправданието на враговете ни.
Не го ли използва и ти,
когато даде на Танос Камъка на времето?
Беше война и направих каквото трябваше.
Нарушаваш правилата и ставаш герой.
Аз обаче ставам враг.
Не ми се струва честно.
И сега какво? - Прибери се в Камар-Тадж
и се подготви да предадеш Америка Чавес до залез.
С мир.
След това...
повече няма да ме видиш.
Ако откажем?
Тогава за нея няма да дойде Уанда.
А Алената вещица.
Алената вещица.
Уанда вече я няма. Взела е Мракописа и сега е в негова власт.
Алената вещица притежава неизчерпаема магия.
Тя пренаписва реалността, както си иска.
Предсказано е, че това или ще владее,
или ще унищожи космоса.
Тя превзе цял град само със силата на ума си.
Ако се сдобие със силата на Америка,
може да пороби цялата Мултивселена.
Значи онази, при която отиде за помощ
и на която каза къде съм,
всъщност иска да ме убие? - Да.
Веднага отменете занятията и въоръжете учениците.
Камар-Тадж трябва да стане крепост.
Еха. Пазителите на светилищата в Хонконг и Лондон.
За нас е чест отново заедно да погледнем смъртта в очите.
Честта е наша. - Ще направим всичко,
което поиска от нас Върховният магьосник.
Елате с мен. - Такъв е обичаят.
Подбирай мъдро думите си.
От тях зависи съдбата на Мултивселената.
Ясно.
Спокойно.
Всичко това заради дете, което познаваш от вчера.
Уанда, имаш право да си гневна. Ти направи огромни жертви.
Пробих дупка в главата на своя любим,
и то напразно.
Не ми говори за жертви, Стивън Стрейндж.
Дай ми каквото искам
и ще те пратя в свят, където ще си с Кристин.
Цялата мощ на Камар-Тадж е изправена срещу теб.
Защитни позиции!
Не смей да пристъпваш в тази свещена земя.
Нямаш представа колко благоразумна бях досега.
Да. Мракопис, вещерство, създания, опит за отвличане...
Не бих нарекъл това благоразумие.
Пратих създанията, вместо да отида лично, като проява на милост.
И въпреки лицемерието и обидите ти,
аз те умолявах да се спасиш, като се махнеш от пътя ми.
Търпението ми се изчерпи,
но се надявам да разбираш, че дори сега
онова, което предстои,
отново е проява на благоразумието ми.
Дръжте!
Отлично.
Укрепете щита! - Укрепете щита!
Укрепете щита!
Домогва се до умовете им. - Магьосници, укрепете умовете си!
Бягай.
Щитът падна!
Огън!
Да!
Прикрийте се!
Стреляйте!
Назад.
Уонг! Махай се оттук!
Бързо! - Бягайте!
Америка...
Щом искаш момичето, ще трябва да минеш през мен.
Добре.
Трябва да те измъкнем оттук.
Уонг, какво стана? - Камар-Тадж падна.
Отражения. Използва отраженията. Покрийте ги.
Жертвахте толкова хора
само за да ме държите далеч от децата ми.
Ти отне живота им.
Не бива да получаваш достъп до Мултивселената.
Не съм чудовище, Стивън.
Аз съм майка. - Уанда, ти нямаш деца.
Те не съществуват. - Напротив, съществуват.
Във всяка друга вселена.
Знам го.
Защото ги сънувам
всяка нощ.
Ще го покажем. - Мамо, гледай. Мамо!
Хванах я! Добре, отиди назад.
Добре. Недей... - Моите момчета.
Да не си посмял! - Сънувам живота ни заедно.
Ето. - Да!
После назад и напред.
Назад и напред.
Може ли малко? Моля те.
Готови ли сте? - Обичам те, мамо.
Всяка нощ...
един и същи сън.
И всяка сутрин...
един и същи кошмар.
И какво като стигнеш там?
Какво ще стане с другото ти аз?
Какво ще стане с тяхната майка?
Добре ли си?
Ти ме спаси. - Надявам се.
Как така не повърна?
Не е първото ми странно пътуване, хлапе.
Значи това е Ню Йорк в Мулти...
Да. Това е.
Гадост.
Престани.
Доста си пострадал.
Ще те оправим. Добре, Америка.
Отвори портал и ни върни веднага. - Не знам как.
Току-що го направи. - Не и умишлено.
Уонг е сам с Уанда, аз съм единствената му надежда.
Не мога да го контролирам. - Трябва да можеш.
Дори аз...
Извинявай.
А твоето аз в тази вселена? Може би тя има контрол.
В тази вселена ме няма.
Какво? - В никоя ме няма.
Откъде знаеш? - Вече търсих.
Освен това аз не сънувам.
Всичко е наред, хлапе.
И да можеше да ме върнеш, нямам шанс срещу Уанда.
А Книгата на Вишанти? - Какво за нея?
Другият смяташе, че тя ще спре преследвача ми.
Браво на него, само че той не е тук.
Не знам къде е, така че ако няма друго аз...
Трябва да намерим...
Друг друг аз.
СТОЙТЕ В ЛЕНТАТА
На червено ли? - Първо правило
при пътуване в Мултивселената: ти не знаеш нищо.
Ясно.
Червено е.
Кое е второто правило?
Америка?
Америка!
Второ правило, намери храна.
Най-добре пица. Пица топчета.
Как плати? - Безплатна е.
В повечето вселени храната е безплатна.
Странно е, че при вас се плаща.
Ей! Не си плати. - Ясно.
По дяволите. Тук май се плаща.
Винаги плащаш на Пица Попа. - Добре, кротко. Тя е само хлапе.
Беше гладна. - Не на мене тия.
Откъде взе наметалото? Изглежда като истинско.
Не е наметало, а плащ. Пусни.
Откраднал си костюма от музея на Стрейндж, нали?
Музей ли? - Ти си крадец.
На ти малко горчица тогава.
Хайде, ще му мине.
След няколко минути ли?
След около три седмици.
Минахме през няколко вселени.
В една от тях не бяхме ли рисувани?
По-добре да не оставаш там.
Много трудно се яде.
В колко вселени си била?
В 72. С тази стават 73.
Много са. - Възпроизведете любимите спомени.
СЛАДКИ СПОМЕНИ
Само сега с отстъпка. Ние помним, за да не забравяте.
Много е изискано.
Да не си теглил нов студентски заем?
Продадох един от бъбреците, които оперирахме наскоро.
Взех ти нещо.
Честито.
Какво е? - Отвори и виж.
Кристин, това е...
Прекрасен е. Благодаря ти.
Нямаме време за това.
Възпроизведете любимите спомени.
Само сега с отстъпка. Ние помним, за да не забравяте.
Къде е това?
У дома.
Майките ми.
Америка!
Беше прав. Само си губим времето. - Хлапе.
Тогава за първи път си отворила портал, нали?
Няма значение. - Има. Изгубила си родителите си.
Не ги изгубих. Убих ги.
Не е вярно, не си го и помисляй.
Отворих портал със сили, които не контролирам,
и ги пратих в някоя опасна вселена, без да могат да избягат.
Ако майките ти приличат на дъщеря си, значи са оцелели.
Сигурен съм, че ще ги видиш пак.
Не беше зле.
Благодаря.
Онази жена от спомена ти
беше Кристин, нали?
Да, това беше Кристин. Откъде знаеш? - От другото ти аз.
Заедно ли бяха? - Не, не си говореха.
Беше се издънил. - Естествено.
Ти издъни ли се пред Кристин?
Предполагам, че да.
Защо? - Сложно е.
Повече от преследване от вещица из Мултивселената?
Всъщност да.
Д-Р СТИВЪН СТРЕЙНДЖ СЕ ЖЕРТВА, ЗА ДА СРАЗИ ТАНОС.
НАВЕКИ СМЕ ПРИЗНАТЕЛНИ ПРЕД НАЙ-МОГЪЩИЯ ГЕРОЙ.
Жертвал е живота си? - Ето, не всички сме лоши.
Ако другият ти аз е мъртъв,
кой е Пазителят на светилището?
По дяволите.
Познаваш ли го? - Това е Мордо.
Той ме допусна в Камар-Тадж. - Супер.
После превъртя и се посвети на убиването ми.
Чудно.
Подозирах, че този ден ще дойде.
Така ли? - Да.
Защото и ти подозираше, че този ден ще дойде.
Братко мой.
Добре.
Влизай. Разкажи ми всичко за вселената си.
Тук пресичат на червено.
Явно и теб си те бива.
Пътешественик в Мултивселената.
Благодаря на звездите, че д-р Стрейндж е в безопасност.
Бягството не значи, че сме в безопасност.
Нашата Уанда е способна да призове демони и чудовища,
за да нападне Америка в други вселени.
Значи държи Мракописа? - Ти знаеш за него?
Да, в тази вселена също го има.
Пазя го в това светилище.
Не може такова опасно оръжие да попадне в погрешни ръце.
Абсолютно вярно.
Но ако вашият Мракопис е като нашия, може много по-лоши неща
от пращането на чудовища по петите ти.
За какво говориш? - В онези страници се съдържа магия,
която покварява душата
и осквернява самата реалност.
Сънобродене.
Магьосникът сънобродник проектира съзнанието си
от своята вселена в друга
и обладава тялото на друго свое аз.
Управлява двойника си като марионетка и преследва враговете си отдалеч.
Обладаването не е постоянна връзка между реалностите.
Но за краткото време на сънобродене
може да нанесе необратими щети на вселената, в която е нахлул.
Може да не сте изправени срещу демон,
а срещу Алената вещица.
Защо не го е направила веднага? - Защото е била благоразумна.
Какво знаеш за Книгата на Вишанти? - Антиподът на Мракописа?
Тя дава на магьосника нужната сила да срази своя враг.
Помогни ми да стигна до нея.
Съжалявам, Стивън.
Надявам се, че точно ти би разбрал,
че не Уанда Максимоф застрашава нашата реалност...
а вие двамата.
Господи. - Какво имаше в чая?
Негодник.
Пясъците на Нисанти.
Правя същото, което би сторил и ти.
Тя идва.
Момчета, лягайте си. - Може ли още малко сладолед?
Моля те. - Моля те! Мъничко!
Не карайте мама да става лоша. - Знаеш ли кои са най-добрите?
Кои? - "2003 Тайгърс".
Слабаци. Много са зле.
Не са, те са най-добрите.
Тъпчо. - Тъпчо 2.
Безкраен троен тъпчо.
Безкрайно безкраен гуголплекс четворен тъпчо.
Петорно безкраен шантав тъпчо.
Гуголплекс тъпчо.
Рожден ден
Мамо?
Да, съкровище? - Къде отиваш?
Ще изхвърля боклука.
Може ли да ти покажем нещо?
Мамо, бързо, ела! Хайде, важно е.
Мамо. - Ще ти хареса.
Хайде, побързай.
Важно е.
И така, мамо, слушай сега...
Аз ще започна. - Не, искам аз.
Защо не започнете и двамата,
каквото и да е това, заедно? - Добре.
Добре. Готов ли си? - Да.
Три, две, едно, сега.
Ние обичаме сладолед.
Сладолед обичат всички.
И ако получим сладолед,
обещаваме да сме добрички.
Ти си жива. - Да.
Но много други бяха изгубени.
Освободи ме. Трябва да унищожа книгата.
Не. Не бива да го правиш ти.
Сара. Не, не!
Мамо! Какво стана?
Какво? - Добре ли си?
Били, Томи.
Какво?
Не, не.
Трябват ми заклинанията от Мракописа.
Ти си Върховният магьосник.
Кажи ми какво знаеш.
Ще трябва да ме убиеш, вещице.
Не теб.
Тях.
Уанда, спри.
Уанда, моля те.
Мракописът беше препис!
Препис ли? - Има легенда за планина,
в която са издълбани тези ужасни заклинания.
Там е преписан Мракописът.
Планината Ундагор.
Ундагор?
Никой не се е върнал оттам.
Значи може да сме изключението.
Хей!
Тази вселена е гадна.
Плащ?
Ей.
Ей, лаборант. Къде сме, по дяволите?
Не знам кой си и какво правиш тук,
но такива ситуации... - Благодаря.
...не свършват добре за безименните учени...
Кристин?
Здравей, Стивън.
Г-це Чавес. Отговарям ти веднага.
Това е секретна изследователска база.
Вие двамата и разумният ти плащ
сте тук за преглед и изследвания.
Изследвания? - Да, идвате от друга вселена.
Магнитните ви сигнатури може да са радиоактивни.
Може да пренасяте нелечими болести.
Затова са тези прекрасни поликарбонатни аквариуми.
Значи на теб трябва да благодаря за това?
Да, разработих ги с помощта на Пясъците на Нисанти.
Една от вълшебните реликви на Стивън 838.
Стивън 838? Това някакъв киборг ли е?
Ние сме във вселена 838, а определихме твоята като 616.
Явно знаете много за Мултивселената,
щом има кой да номерира реалностите.
Да. Аз.
Старши сътрудник съм във фондация "Бакстър"
и изследвам Мултивселената.
Как започна работа тук?
Където и да е това "тук".
Бях доброволец. На погребението ти. - Благодаря, че си отишла.
Нараняванията ти са подобни, но не и идентични.
Много интересно.
СЪВПАДЕНИЕ 98,6%
Какви бяхме един за друг в тази вселена?
Така и не разбрахме.
Така ли?
Значи имаме нещо общо.
Кристин, трябва да ни пуснеш.
Всички са в голяма опасност. Знам, че не ме познаваш...
Нямам и желание.
Няма значение какво съм била за теб в твоята вселена.
Защо?
Защото си опасен, Стивън.
Някой от моята вселена иска това момиче
и ще разкъса това място на атоми, докато не я получи.
Не ме интересува дали си от отмъстителите, или от ЩИТ...
Нито едното.
Какво тогава? ХИДРА?
Илюминатите ще те приемат.
Илюми-кои?
Не допускай да я наранят.
Няма страшно.
Не можа ли да ни прехвърлиш горе?
Магията ми стига дотук.
Магьосниците нямат достъп
до забранените земи на Ундагор.
Преди хилядолетия първият демон Ктон издълбал тъмната си магия
в тази гробница.
По-късно тези заклинания били преписани в Мракописа.
Не се знае какви бездушни страхотии лежат вътре.
Очаквали са ме.
Това не е гробница.
Това е трон.
Стивън Стрейндж,
призован сте пред Илюминатите.
Аз, барон Карл Мордо, Върховен магьосник...
"Карл"?
Капитан Картър. Първият отмъстител. - Блекагар Болтагон.
Пазител на Мъглите на Теригън, Краля Нечовек.
Блекагар Болтагон.
Хидигай хидидер.
Капитан Марвел. Защитник на космоса.
И най-умният жив човек,
Рийд Ричардс от Фантастичната четворка.
Здравей, Стивън. - "Фантастичната четворка".
Нямахте ли хит през 60-те? - Прощавай, смешно ли ти е?
Има един с вилица на главата, така че да, мъничко.
Радвай се, че Блек Болт не желае да си поговорите.
Защо, лош дъх ли има?
Този Стрейндж е дори по-нагъл.
Не, само съм по-жив. - Засега.
Стивън, пристигането ти обърква и дестабилизира реалността.
Колкото по-голям е отпечатъкът ти, толкова по-вероятна е колизията.
Колизия ли? - Когато границата
между две вселени изтънее, те се сблъскват
и това унищожава едната или и двете.
Другият ти аз създаде Илюминатите,
за да вземат трудните решения.
Днес трябва да решим какво да правим с теб и момичето.
Преди да гласуваме, може да кажеш нещо сериозно, ако имаш какво.
Да, имам. Щом се опасявате от колизия,
аз ли съм заплахата, или Алената вещица?
Можем да се справим с нея, ако реши да съноброди.
Не можете, освен ако не ми дадете Книгата на Вишанти.
Оценяваме загрижеността ти, но не от Алената вещица се боим.
Опитът ни сочи, че по-голямата заплаха за Мултивселената...
е Доктор Стрейндж.
Вашият Доктор Стрейндж ли?
Най-великият герой, загинал, сразявайки Танос?
Да му кажем истината.
Последният ни член,
професор Чарлз Екзейвиър.
Каква истина? - Нашият Стрейндж не загина така.
Питаш се какво следва.
Не. Вече съм го приел.
Но се питам,
щом можеш да принудиш Америка да те отведе, където поискаш,
защо да отнемаш силата й? Знаеш, че това ще я убие.
Трябва да пазя Били и Томи.
Ами ако се разболеят?
В безкрайната Мултивселена има лек за всяка болест.
Решение на всеки проблем.
Няма да ги изгубя отново.
Колкото и да опитваш, не можеш да контролираш всичко.
Само че мога. Огледай се.
Издялано е в камъка.
Призвана съм да властвам над всичко.
Но аз не искам това.
Само си искам децата. - С цената на живота на друго дете?
Не е ли достатъчно да знаеш, че дори да не си с тях,
има светове, където сте заедно?
Не ти ли стига?
Не.
Нашият Стрейндж не загина, сразявайки Танос.
Бяхме във война. Докато всички заедно се опитвахме да спрем Танос,
Стивън, както винаги, предпочете да действа сам.
Обърна се към Мракописа, започна да съноброди,
търсейки спасението ни в Мултивселената.
И познай какво. Не беше там, но той не се отказа.
Една нощ ти ни събра, призна, че сънобродиш
и че нещата били излезли извън контрол.
Не обясни какво точно е станало,
а само, че неволно си задействал колизия.
Ти, приятелю, беше предизвикал гибелта на друга вселена.
Всички в нея загинаха. До един.
Стивън се отрече от злото в Мракописа
и помогна да намерим Книгата на Вишанти,
оръжието, с което заедно победихме Танос.
Но остана една последна заплаха.
Ще ми липсваш, приятелю.
Готов съм.
Съжалявам.
Казахте ли на Кристин?
Да.
Паметникът... Ами паметникът?
Издигнали сте му паметник. - Светът се нуждае от герои.
Беше труден избор, знаехме на какво е способен Стрейндж.
Може би и всеки Доктор Стрейндж.
Има проникване. - Не думай, гений.
Покажи стражите.
Стой на...
Назад!
Стой на място...
Отива за хлапето. - Пази го. После ще гласуваме.
Стивън, ако успееш да избягаш,
напътствай Америка Чавес. - Какви ги говориш?
Спаси детето и вземи Книгата на Вишанти.
Какво, тук ли е? - Да. Ти остави ориентир.
Чарлз, не можем да му се доверим.
Струва ми се, че можем.
Това, че някой се е отклонил от пътя,
не значи, че е изгубен навеки.
Ще видим що за Доктор Стрейндж си.
Благодаря ти. ОТЦЕПВАНЕ НА СГРАДАТА
Пробив в сигурността.
Активиране на всички стражи.
Всички вън. Веднага! Приближава нарушител.
Това е Уанда.
БИОКАМЕРА D24 РЪЧНО УПРАВЛЕНИЕ
Ултрон нарежда да спреш.
Ултрон нарежда...
ХЕРМЕТИЧНИ УПЛЪТНЕНИЯ ДЕАКТИВИРАНИ - Бързо! Тя идва!
О, не.
Уанда, спри.
Обладала си невинна жена, но още не е късно.
Остави я.
Моля те. Аз също имам деца. Разбирам болката ти.
Майка им жива ли е още?
Да. - Хубаво.
Ще има кой да ги отгледа.
Уанда, Блек Болт ще те унищожи само с едно прошепване с уста.
Каква уста?
Заведи ме при Книгата на Вишанти, за да я надвием заедно.
Не си в позиция да заповядваш.
Моят глас ще е решаващ, щом се върнат.
Не ти ли стига?
Мога да продължа цял ден.
Махай се от вселената ми!
Те няма да се върнат. А ти гласува за убийството на другарите си.
Не че някога ти е пукало.
Там, откъдето идвам, ти ме мразеше.
Убеден съм, братко, че тайно ме мразиш и тук.
Сигурно много си завиждал. Знаеш ли какво?
Сигурно си се радвал на покваряването ми.
Може ти да си ми дал Мракописа... - Не знаеш нищо за тази вселена!
Смъртта на Стивън Стрейндж е била билетът ти за светилището,
за да станеш Върховен магьосник
и да се присъединиш към клоуните Илюминати.
Готов съм...
да дам гласа си сега.
Май започвам да разбирам
защо твоят Мордо те е недолюбвал!
Запечатана е!
Добре. Отдръпни се.
Еха. - Еха.
Достатъчно!
Помогни ми. Моля те.
Уанда Максимоф, умът ти е пленник на твое друго аз.
Дай ръка. Може би, ако успея да те измъкна,
ще разваля магията.
Добре ли сте?
Добре ли си?
- Да.
Тя го оправи. - Благодаря.
Екзейвиър каза, че съм оставил ориентир до Книгата на Вишанти.
Как да ти имам доверие? - Съжалявам за стореното от него,
но Книгата на Вишанти е единственият начин.
Да. Твоят начин. Сега говориш като моя Стивън.
Той трябваше да държи ножа, а после този нож уби безброй хора.
Този Стивън е различен.
Наистина. Другите Стивъновци са без значение.
Ти не си като тях.
Умно хлапе.
Дай си ръката.
Не ме карай да съжалявам. - Няма.
Сега ще тръгваме ли? - След мен.
Накъде води тунелът? - Под реката.
Бягайте, бързо!
ВНИМАНИЕ ЗАЩИТНА ВРАТА
Къде отиде тя?
Предупредих те.
Другата Уанда, ако си там,
задръж дъха си.
Уби ли я? - Не, само спечелих време.
Книгата е натам. Само Стивън я е отварял.
По дяволите.
Заклинание, което само аз знам.
Чакай. Стивън. - Хайде.
Хайде. - Стивън.
Да.
Благодаря ти. - Моля.
Сезам, отвори се.
Хайде, хлапе. Можеш.
Ще се справим.
Да.
Добре ли си? - Да.
Това е междината, пространството между вселените.
Добре, Книга.
Дай ми нужното.
Не! - Не!
Момченцата ми.
Децата ти не биха искали това.
Те няма да узнаят. - Може би.
Но ти ще знаеш.
О, не. По дяволите.
Сякаш тази реалност се е свила в себе си.
Да. Или две реалности са се сблъскали.
Да вървим. Америка няма много време.
Къде отиваме?
Ако в тази вселена още има светилище,
тогава трябва да има друго мое аз
и това е шансът ни да стигнем до нея.
Ясно защо така се притеснявахте от колизия.
Каквото и да е станало,
тукашният ти аз не се е справил с предотвратяването му.
Ще му предам какво си казала.
Ехо?
Стой на място.
Как влезе тук?
Случайно.
Кой си ти? Какво си ти?
Аз съм само един от нас.
От Мултивселената ли? - Точно така.
Докажи го.
Имахме сестра. Дона.
Но тя...
Почина, докато бяхме малки.
Как?
Играехме си на едно замръзнало езеро...
и тя пропадна през леда.
Не можах да я спася.
Явно е така.
Но ние не говорим за това, нали?
Не говорим.
Реалността ти не е била винаги такава.
Сигурно е приличала на твоята, докато...
Докато?
Докато не изгубих.
От кого?
Какво искаш?
Искам само да се прибера у дома.
Така ли? Повярвай ми, отдавна се опитвам да се махна оттук.
Мракописът. Ти ли го пазиш в тази вселена?
Да. Има си причина. - Това е добре.
Мога да го използвам за връзка с моята вселена.
Внимавай.
Мракописът взима тежка дан.
Не искам да съм коравосърдечен,
но какво повече може да отнеме?
Не само от реалността.
От читателя си.
Съжалявам, че не си спасил вселената си.
Поне ми помогни да спася своята.
Щастлив ли си, Стивън?
Моля? - Щастлив ли си, Стивън?
Това е въпросът, който...
Кристин Палмър
ми зададе на сватбата си.
Отвърнах: "Разбира се, че съм щастлив.
Аз съм магьосник с божествена сила. Кой човек не би бил щастлив?"
После се върнах в тази проклета, обитавана от духове къща.
Седнах...
и се запитах защо излъгах.
Не исках да се случи нищо от това.
Търсех свят, където нещата са различни.
Където Кристин е моя и съм щастлив.
Но не го открих.
Открих само още от нас.
Затова направих услуга на онези Стивъновци.
Сънувал ли си как падаш,
сякаш са те блъснали от висока сграда?
Вероятно съм бил аз.
Мракописът взима тежка дан.
Добре.
Тъкмо ще си починеш. Дай го на мен.
Ето какво. Ще ти дам Мракописа, ако ми дадеш твоята Кристин.
Да. Едва ли ще е съгласна.
Така ли? И аз не бях убеден.
Дръж се, идваме.
Какво правиш с Мракописа?
Ще сънобродиш ли?
Повече е от сънобродене.
Всички Стрейндж сте еднакви.
Знам.
Права си. Еднакви сме.
Но онова дете се нуждае от мен. А без теб не мога да постигна нищо.
Докато сънобродя, искам да пазиш тялото ми,
в случай че ме нападнат.
Кои да те нападнат?
Душите на прокълнатите.
Добре. Не трябва ли в онази вселена да живее твоя версия,
за да сънобродиш там?
Кой казва, че трябва да е жив?
Стивън Стрейндж, обладаването на мъртво тяло е забранено.
Забранено. - Нарушител!
Нарушител!
Прекрати съноброденето или понеси последствията във вечността.
Стивън! - Дърпат ме надолу.
Стивън!
Дръж се.
Къде си?
Мангалът на Бом'Галиат.
Връщайте се в ада.
Стивън.
Тук съм.
Ти си майстор на мистичните изкуства.
Те са духове. Използвай ги.
Не!
Елате ми!
Стрейндж!
Сънобродиш. Лицемер такъв!
Този път ще трябва нещо повече, за да ме убиеш.
Убийца! Убийца!
Не искам и да знам.
Не! - Не!
Тя се освобождава! - Дръж я!
Стрейндж, вземи силата на Америка!
Няма друг начин. - Да.
Това е единственият начин.
Аз съм, в тялото на другия аз.
Дошъл си да вземеш силата ми, нали?
Преди Уанда да го стори.
Всичко е наред.
Вече разбирам.
Не, Америка.
Дойдох да ти кажа да вярваш в себе си.
Вярвай в силата си. Само така ще я спрем.
Не мога да я владея. - Напротив, можеш.
Винаги си го правила.
С всяко отваряне на портал ти ни пращаше точно където трябва.
Ами първият път? - Дори той те доведе до момента,
когато ще сриташ задника на онази вещица.
Тук съм.
Не мога да те победя.
Затова ще ти дам каквото искаш.
Били. Томи.
Мамо! Вещицата!
Какво си направила? - Мамо!
Чакайте! Момчета! Спокойно, няма нищо.
Аз съм майка ви!
Махай се от тях.
Мамо! - Не. Още не.
Мамо! Махай се от мама!
Ти не си мама! - Спрете. Моля ви.
Махай се от дома ни! - Спрете.
Ти не си мама! - Махай се!
Вън! - Стига!
Моля те, не ни наранявай.
Моля те. - Никога не бих ви навредила.
Никога.
Не бих навредила никому. Не съм чудовище.
Аз съм...
Аз...
Съжалявам.
Мамо! Добре ли си? - Здравей.
Здравей. Добре. Добре съм.
Мамо, не отивай. - Недей, мамо.
Спокойно. Всичко е наред. - Мамо.
Знай, че ще бъдат обичани.
Сега какво? - Бягай оттук.
Ще те намеря.
Да се махаме. Тръгвай!
Аз отворих Мракописа.
Аз трябва да го затворя.
Повече никой няма да бъде изкушен от него.
Добре ли си?
Свърши ли се? - Да.
Америка добре ли е? - Сега идва да ни вземе.
А Уанда?
Не.
Значи е унищожила Мракописа във всяка вселена.
Постъпила е правилно.
Така е.
Каква е твоята вселена?
Много е красива.
Само да можех да ти покажа.
Много бих се радвала.
Но трябва да си вървя. - Да.
Знам.
Жалко все пак.
Можеше да стане страхотна колизия.
Обичам те.
Обичам те във всяка вселена.
Не че не искам да обичам или да бъда обичан.
Просто...
това ме плаши. - Да.
Да.
Изправи се срещу страховете си,
Доктор Стрейндж.
Как така това е по-трудно от портал в Мултивселената?
Трябва да се въоръжи с търпение.
Напомня ми на един друг ученик.
Как си? - Защо питаш?
Използва Мракописа и съноброди в собствения си труп.
А, това ли...
Добре съм.
Но искам да те питам нещо.
Щастлив ли си?
Това е... интересен въпрос.
Очакваш да изпиташ щастие, като спасиш света,
но не се получава.
Понякога си мисля за другите си животи.
И все пак съм благодарен в този.
При всичките му несгоди.
Поне не сме сами в това.
Не сме.
Чакай.
Как е? - Как е?
Пуснах малко искри. - Чудесно.
Родителите ти биха се гордели. Дано им покажеш някой ден.
Стивън.
Радвам се, че попаднах в твоята вселена.
Аз също, хлапе.
Аз също.
ДОКТОР СТРЕЙНДЖ В МУЛТИВСЕЛЕНАТА НА ЛУДОСТТА
Доктор Стрейндж?
С какво да помогна? - Причини колизия, сега ще я поправим.
Ако не те е шубе.
Ни най-малко.
ПРЕВОД МИЛЕНА БОРИНОВА
ДОКТОР СТРЕЙНДЖ ЩЕ СЕ ЗАВЪРНЕ
Свърши се!