ЗАЛАВЯНЕТО
Какво е това? Домове за бедни ли?
Всички блокове са съединени.
Влязохме от страната на «Ветровете на розите»,
после преминахме в «Момина сълза».
Идиотски названия. Откъде момини сълзи тук?
Повярвай ми. Аз съм туарег.
Те са някъде тук.
Насам.
Аз също съм бил бойскаут.
Делта 1 до Базата.
Къде се намирате, момчета?
Намираме се в коридори, които водят до други коридори.
Усман, къде сме?
Тръгнахме надясно, после наляво, през синята врата и пак надясно.
Надясно през зелената врата.
- Тук е. - Зелена врата.
Готов ли си да арестуваш най-издирваният престъпник?
Не.
Твърде късно.
- Диас вътре ли е? - Да.
- Какво ще кажеш да се обадим на другите? - Не и докато не го видим.
Един такъв дребен, като Тимоти Шаламе, само че по-грозен.
Отново се появи след 3 години затишие.
И къде е този дребосък?
Къде се криеш?
Как е настроението, хора?
Попитах, как е?
Ужасаващия
Джордан Диас!
Не ви чувам. По-силно!
А Тимоти полудя.
- От кога е тази снимка? - Отпреди 3 години.
Всичко е в подстрижката.
Подстрижката силно променя образа.
Няма ли да се обадим за подкрепление?
Пет победи!
- Чувате ли ме? - По-дяволите.
Поприветствайте силно моят приятел Диас!
За краля на купона! Аплодирайте победителя!
Е хареса ли ви боя?
- Как е настроението? - Добро.
А сега се прибирайте, защото звездата на вечера е арестувана.
Спецчастите са обкръжили сградата. Бъди разумен.
Страхотно, Джордан. Прибирайте се!
Правиш се на важен, но си никой.
Искаш да се бием? Давай.
- Обади се за подкрепление. - Какво?
А?
- Обади се за подкрепление.
Хайде, момчета. Веднага. по-бързо!
Давай!
Давайте! Да вървим!
Тръгнахме надясно…
После, наляво.
- Синя врата.. - Наляво.
- Не, това е синьо. - Тя е сива!
Размажи го, Усман!
Полиция!
Горе ръцете! Какво е това?
- Боклук. - Хвърли го!
Пластмасата отляво!
Кълна се, сортирвам боклука!
- Момчета, не е той. - Да вървим!
Ебаси майката, вече и за боклука следят!
Полиция!
Горе ръцете!
Полиция!
Никой да не мърда.
- Така. Няма да те пусна. - Пусни ме !
- Твърде късно. Ето така.
- Не мърдай! - Погрижи се за него.
Насам, по-живо!
Ей ти, с мегафона!
Ела тук. Кажи кой победи.
- И победителят тази вечер е… - Полицията!
Полицията.
Не. Победителят тази вечер е...
- Победителят тази вечер е... - Полицията!
- Полицията!
Добре. Капитан Монж.
Вие сте заместник комисар в полицейският участък в 12-и район.
- Е, как да кажа… - Не е ли така?
- Е, по-скоро втори комисар. - Заместник.
- Да. - Вие сте били на изпит за комисар.
Три пъти. Три провала.
Аз не считам това за провали.
Пет молби за преместване
в отделът за борба с тероризма,
Безуспешно.
Какво ще кажете?
Както е казал Амин Маалуф,
"Любовта се храни с търпение , както и с желание."
Прекрасно.
- Чели ли сте го? - Говоря за вашата кариера.
- Да. - Знаете ли защо сте тук?
- Не. - Разбира се, че знаете.
Повтарянето няма да промени истината.
- И каква е истината? - Вие ми кажете.
- Не. Това не е разпит. - Сигурна ли сте?
- Позовавам се на 5-та поправка. - Ние не сме в САЩ.
Да и мълчанието при психотерапевта не помага.
Познавам ли я?
- Лично или служебно? - По работа.
Това стеснява кръга.
Не, не ми е позната.
Клариса Малбек, арестувана за кражба с взлом. - Да, Клариса.
Тя беше доста хитра.
По време на разпита, се твърди, че сте й казал,
"Ако доносничиш за партньора си, Ще те заведа на Тур Д ' Арджент."
Яли сте заедно патица?»
Да. Възможно е.
- И не намирате това за странно? Не. Защо? Вегетарианка ли сте?
Колегите ви мислят, че сте пречка.
Те мислят, че имате комплекс за превъзходство.
О, не. Нямам никакви комплекси.
Наистина ли мислите, че вечерята с вас
за нея е по-важно от отпадането на обвиненията?
Това е философски въпрос,
който можем да обсъдим на вечеря.
Можете вие да изберете ресторанта.
Прекрасно. Струва ми се, че чух всичко, което ми е нужно.
- Благодаря. - Можете да ми благодарите по-късно.
Какво имате предвид?
Ааах! Не прави това.
Внимавай. Това е кашмир.
- О, добре… - Да, съжалявам.
О, да.
Горе.
Приличаш на баща си!
- Да, от носа е. Семейният нос.
Не те ли смущава да го правим в спалнята на родителите ти?
- Не, защо?
Много Фройдистко от твоя страна.
Никога не са тук. Не трябва да плащам наем.
Винаги сменям чаршафите.
Ще пуснеш ли малко музика?
Знаете ли защо Енцо Ферари не искаше радио в колата си?
- Не. - Искал е да чува само ревът на двигателя.
Винаги ли си толкова внимателен?
Не.
Согласна ли си, че събличането възбужда?
- Да. - Съгласна ли си?
- Да. - Не съм те манипулирал, нали?
- Не. - Нищо не съм обещавал.
- Свърши ли? - Не, но…
- Много ми харесваш. - Млъкни.
Тръгваш ли си?
Имам пушена сьомга. Уловена, печена и шампанско.
Звучи добре, но трябва да тръгвам.
Довиждане. И благодаря.
Пак заповядай и благодаря.
Номерът ми е в досието.
- Обади ми се, ако искаш. - О, моля те.
Радвам се, че го приемаш по този начин.
Повечето обвиняват мъжете.
Повечето се тревожат твърде много.
Какво лошо има да се позабавляваш със стегнато дупе?
- За мен не си само хубаво дупе. - Не говорех за себе си.
- Ах. - Добре. Чао.
- Чао.
- Е, Диакитe.
- Боят. Нека ти обясня. - Няма нужда.
Да, разбира се. Разбирам.
Това е малко извадено от контекста. Трудно е за разбиране.
Наистина трябва да видите първата част.
Защото в началото...
Не. Това не е достатъчно назад. Отиди малко преди това.
Това е много назад. Има една част ...
- Да продължа ли? - Не.
- Над 500 000 гледания.Освен че си неуправляем, ти си... Как се казва?
Заразителен.
Знаете ли какво казват за вас в министерството?
Че си създаден да бъдеш в центъра на вниманието.
Полицията преживява труден период от гледна точка на имиджа, особено с някои части от населението.
Винаги съм го казвал. Проблемът е в имиджа ни.
И все пак, аз съм просто ченге. Не мога да говоря от името на цялата полиция.
Точно така. И ние ще променим това.
Ще станете лицето на полицията.
Мео?
Здравейте.
Това е Бенуа Мео. Директор за връзката с обществото.
За нашата кампания е нужен герой.
Достъпен, нормален човек
с невероятни умения и мъжество.
Офицер от полицията за образец,
и ще го представлява този,
когото харесват хората, и който вече има много фенове.
Вие.
Аз ли?
Това означава, че трябва да създадем дигитална екосистема, използваща вашия образ.
Това означава Ютуб, Фейсбук, Инста, Снапчат и, разбира се, Тикток,
за да могат хората да следят ежедневието ти
сякаш си им приятел.
И на всичко отгоре,
рекламно място на всички платформи.
Съобщение от Министерството на вътрешните работи.
Крадец!
Самоотверженност.
Дисциплина.
Издръжливост.
Храброст.
Себеотрицание.
Честност.
Сила.
Елате в националната полиция.
Превърнете живота си в приключение, присъединете се към нас.
И така…
Какво ще кажете?
- Той сериозно ли? - Много.
Задръжте за секунда.
Аз съм неуправляем и вманиачен.
Така казахте. Така че защо аз?
Хората харесват бунтовниците. И сте добър баща.
Симпатичен сте.
Ето какво било!
Сега разбрах.
Значи съм симпатичен, така ли?
- Давайте. Продължавайте. - Е…
- Ти си готин? - Не.
Да ти подскажа ли? Виж това.
- Усмивката… - Не, погледни всичко.
Вие сте симпатичен, мил.
- Приятен. - Още един намек? Ч…
- Чернокож? - Не.
Аз съм симпатичен чернокож. Това ли е?
- Престани. Това е заповед.
Няма да играя доброто черно ченге, за да прикрия издънките на полицията.
Не драматизирайте. От вас се иска да бъдете това, което сте.
Вие сте символ на успешната интеграция на малцинствата в нашата институция.
Знаеш ли къде можеш да си завреш символа?
Той идва.
Хей, как мина?
Прекрасно. Обсъждахте ме докато ме нямаше, нали?
Значи сега съм в тежест на разследванията?
Ако имате нещо да кажете, давайте. Кой иска да започне?
Никой? Не? Хм?
Не, ти просто имаш голяма уста.
Голяма уста ли?
- В смисъл? - Много се хвалиш.
- Ти си перверзник. - Съжалявам, че се държа така.
- Ти не ни слушаш. - Какво?
- Винаги ми заглеждаш задника. - Не, не ти гледам задника.
- Иска ти се. - Ти си гадняр, Франcоа.
Извинявай, но ти си сексист и си гавраджия.
- Ти си егоист. - Егоист ли?
И прекаляваш с одеколона.
Това е парфюмна вода Келвин Клайн.
Вони като Юбер.
Излагаш се с тази брада и тесни панталони.
И си твърде висок. Съжалявам, че съм елегантен.
Само защото сме ченгета, не означава, че не можем да се обличаме модерно.
- О, мамка му.
- Хванах се.
- Наистина сте добри. - Почти се хванах.…
Имах съмнение, с парфюма...
Хадиджа се пошегува за Юбер.
О! Всички заслужават Оскари.
Де Ниро, шапка долу!
Хайде, на работа.
Вие наистина сте тъпаци.
Наистина ли мисли, че се шегуваме?
Писна ми.
Ив?
Донесох някои покупки. Ще ми помогнеш ли?
Ив, плачеш ли?
- Добре ли си? - Чакай, чакай…
О, мамка му!
- Привет. - Привет.
- Довиждане. - Довиждане. Да, чао.
- Благодаря. Какво става, татко?
- Ти не отиваше ли на работа? - Да.
Но…
Но аз купих замразена храна, и трябваше да я сложа във фризера. Донесе ли ми "Монстър Кранч"?
Ив, можеш ли да ми обясниш?
- Поне някой да прави любов тук.
- Какво каза?
Поне някой да прави секс в този апартамент.
Внимавай как ми говориш.
Ив. Не съм ти приятел.
- Прав си. Съжалявам. Моя грешка. - Добре тогава.
- Как сте?
Съжалявам, имаше задръстване.
Не трябваше да си правиш труда. Поръчахме си такси.
- Казах, че ще дойда да ви взема. - И аз това му казах.
Мислех, че ще има работа и може да не дойде.
- Радвам се да помогна Свободен ли си утре вечер?
- За? - Рожденият ден на съпругата на Дидие.
В министерството е, татко ще те запознае с важни хора.
- Мога да си намеря приятели и сам.
- Остави го на мира.
- Извинете, деца!
- Извинете!
Отстъпете. Отстъпете.
- Да? - Проблем на гарата. Побързай.
Идвам.
Джимо!
- Тук съм. - Полицейското управление на 12 ни чака.
- Добре.
- Прави се, че ме няма! - Ясно.
Извинете, аз съм с тях.
Виждаш ли онзи с телефона?
Опита се да ми продаде хашиш. Проверете го.
- Отстъпете сър. - Ние сме заедно.
- Аз съм от полицията. ИТ отдел. - Разтвори си краката.
- Не! - Чакай.
Чакай ме.
Добре, младежо, достатъчно. - Аз съм от полицията.
Франсоа Монж!
- Не! Усман, не мога да повярвам!
- Какво правиш тук? - Добре…
- Отдавна не сме се виждали. - Вярно е.
- Привет. - Радвам се да те видя.
Познавате ли се?
Бяхме партньори.…
- О, боже... - Да.
Да кажем, че съм го научил на всичко...
Не. Не бих казал това.
- Можеш да разпиташ свидетелите - Да.
- Благодаря. - Имаш ли минутка?
Радвам се да те видя. Изглеждаш отлично.
- Добре съм, а ти ? - Изглеждаш добре.
Изглеждаш малко напълнял.
Това е от възрастта. Поддържам се във форма.
- Не бих казал. Изглеждаш малко дундест. - Сериозно? Да.
- Как я караш? Нормално, както обикновено.
Сега съм комисар от отдела по углавни престъпления.
- Дори имам собствен екип. Така че, да.
- Страхотно, честито. - Благодаря.
- А ти? - Аз съм в 12-ти участък. Страхотно е.
Радвам се да го чуя.
Исках да се върна към основите.
Това е полезно.
- Колис. - Какво?
С чия жена си спал? - Какво имаш предвид?
Напуснал си криминалният отдел и си се върнал в участъка просто ей така?
- Звучи като наказание. - Казах ти, че това е полезно.
- О, така ли? - Кариерата не е всичко.
- Разбирам.
Кариерата не трябва да е на всяка цена.
- Така ли? - Не казвам, че си кариерист.
Живота не е само работа.
Освен майка ти има ли и мадам Монж?
Не се е родила тази, която ще ме излъже.
- По-добре да побърза. Или ще има огромна разлика във възрастта.
Вече пораснах.
- От дива котка се превърнах във вълк единак.
- Не е зле ! - А ти ?
- Ами ти? - И аз съм така.
Е, това е страхотно.
Къде е патологът?
Новият беше тук, но като видя тялото, стана гнуслив и си тръгна.
- Какво стана с тялото? - Ела, погледни.
Без документи. Причината за смъртта е неустановена.
- А другата половина? - Не я открихме.
- Ще те оставим да довършиш. Благодаря много.
До скоро. Радвам се, че се видяхме.
Чакай, няма ли да ми покажеш твоя отдел?
- Не... - Казаха ми, че е страхотен.
- Сериозно… - Благодаря ти много.
Голямо е.
Но е малко студено, не мислиш ли?
По-безличен е от районното полицейско управление.
Усман, това е участъка Сен Жулиен.
Намерили са караката на мъжа на релсите.
- Някой си Кевин Маршал. - За мен е.
Кой е този?
Съжалявам. Капитан Монж, 12-ти полицейски участък.
- Здравейте. Не ставайте. - Здравейте.
Той е намерил тялото.
Може някой с разбито сърце да се е хвърлил под влака?
- Намерихме 2 куршума в краката му. - Значи е убийство. За мен е.
- Какво?
- Покажи ми.
СТОРИС ПОЛИЦИИ ДОЛГ ЗОВЕТ
Ще кажа на прокурора. Обади се на Валернес.
- Ще се върна най-много след три дни. - Добре.
Супер! Ще видим провинцията с цялата и красота.
- Не, не можеш да дойдеш.
- Твърде опасно е.
- Не можем да водим цивилни. Това е тайна мисия.
Хайде, ето.
Това е моят Усман! Смел, безстрашен. Стария отбор е отново заедно.
Какъв отбор?
Това е моят случай. Не можеш да ми причиниш това.
- Сега не му е времето. - Всъщност аз намерих тялото.
Разрязано е на две, така че всеки получава по половина.
Франсоа?
Аз съм от криминалния отдел. Ти си от участъка.
Не можем да се обединим. Няма такава процедура.
Това ли ти е извинението? Добре. Преди беше по-забавен.
- Знам, заради Ясмин ли е? - Какво за Ясмин?
- Да, за флирта, който имах с нея. - Не ми пука.
- Ти беше луд по нея. - Тя е просто добра приятелка.
- Усман... - Какво?
Стига и това, че ме игнорира напълно.
Игнорирал съм те? Шегуваш ли се ?
Оставих ти толкова гласови съобщения след изпита за капитан. Така и не ми се обади.
А, ти се смееше на всичките й шеги, поглъщаше я с очите си, но не направи нищо.
Да, съжалявам, че реших да поема инициативата.
Жалко, че това не беше част от изпита.
- Тогава щеше да загубиш. - Малко е подло дори за теб.
Не. Това е малко.
Е, поне уцелвам писоарът.
Пикаеш на морзовата азбука. Това не е нормално. Върви на психиатър.
- Усман. - Няма да те изпрашам.
Чакай ме!
Мамка му!
Усман. По-дяволите.
Не можеш да отречеш. Имахме нещо истинско.
Бяхме добър отбор, екип, дует.
Бяхме най-добри приятели.
Други синоними ще има ли?
Да, след това се разделихме. И двамата бяхме виновни.
- И двамата ли? - Не това е проблемът.
Не можеш да отидеш в провинцията без мен.
Трябва ти някой, на когото можеш да разчиташ.
О, значи сега познаваш провинцията? - Роден съм в Бордо.
- Учих в Рен.
Имам братовчеди в Лион, чичо в Екс. Познавам региона.
Франсоа. Виж ми устата.
Чети по устните ми. Чуваш ли думите?
Аз си тръгвам, ти оставаш.
Погледни тези планини., цялата зеленина.
Хората пътуват по целия свят до остров Юнион, докато във Франция имаме всичко.
Реюнион е също във Франция. Ако някой го интересува.
Все още ли се цупиш?
- Три часа без говорене е детинско. - Детинско ли?
- А кой се обади на баща си? - Татко?
- Не съм се обаждал на Татко. - Тогава на кого се обади?
- Обадих се на мама. - Започна се.
Тя е близка с началника на кабинета, така че...
Както и да е, Слушай. Ти игра, ти загуби. - Това е. Продължи напред.
- Я пак? - Това са глупости.
Забранявам ти да говориш така.
Не познаваш живота ми. За разлика от теб, на мен не ми провървя.
Продължавай, не спирай.
Дори когато си бял, образован, и познаваш хора във висшите кръгове не е лесно.
- Сериезно? - Смей се.
Нямаме квоти. Всеки се оправя сам.
Много по-лесно е да си черен и беден, така ли?
Не съм казал това.
Някой ще ни вземе ли?
Алис Готие, помощник-комисар.
Алис е име от 90-те.
- Значи е на около 25, 30. Провинциалните момичета не са толкова сложни.
- В смисъл? - Ами…
Даже и ти имаш шанс да намажеш нещо.
- Ти сериозно ли? Просто не мисля за това всеки ден.
Наистина имаш проблем. Трябва да отидеш на психиатър.
Вчера го направих. Беше забавно.
Алиса губи точки за закъснение.
Чаках ви от другата страна. Взех кафе. Аз съм Алис. - Благодаря.
- Алиса Готие. Приятно ми е да се запознаем. - Франсоа Монж.
- В Париж правим две целувки. - Тук не правим така.
Комиссар Диаките, нямам търпение да работя с вас.
Приятно ми е да се запознаем.
И на мен.
Вече се вълнувам.
Ще тръгваме ли? - Разбира се! Към страната на чудесата, Алиса.
Шегувам се.
- Каза ли нещо? - Не.
И правилно.
- Местна ли сте? - От Тонон-ле-Бен.
- Интересно.
Тук има ли интерсна архитектура?
Тук магазините имат интересни имена.
Липсва само "Пекарната на Наполеон". и "таверната на Жана д 'Арк"."
- Ние сме патриотичен град. - Това не е патриотично.
Нека ви обясня. През последните няколко години, има много трафик на наркотици.
Хората искат закон и ред.
- Те просто искат някой с твърда ръка. - Някой като него ли?
АНТОАН БРЮННЕР
Онзи фашист от "Партията на живота"?
За теб може и да е фашист. А защо не нацист?
Каква е разликата?
Фашизмът е исторически период,
мрачнен, но интересен.
- Спри! - Икономиката…
Той е против чернокожите, арабите, евреите,
гейовете, Европа, рапът.
Как се нарича това?
Типичен французин.
- Хванахте се! - Добра си.
С какво ще започнем?
А, ясно.
Бедния си е загубил главата заради вас.
Кевин Маршал, на 26 години, живеел с майка си.
Осъден за трафик на наркотици.
Излежал е осем месеца. Нищо след това.
- Добре ли сте? - Да.
Да, всичко е супер.
Значи скача от моста и влакът го разрязва наполовина?
Не, разрязването се дължи на остър предмет.
- Брадва? Резачка?
Не, възможно е от някаква ламарина.
Това обаче не обяснява,
защо раните са обгорени по този начин.
Да полудееш. Всичко е обгорено. Като бекон.
Или по-скоро като на грил.
Чакаме токсикологичният доклад.
- Да. Има две огнестрелни рани.
Прострелян е от разстояние от три до пет метра.
Тук се вижда входната рана.
Един куршум заседнал в костта.
- 7.62. - Да.
- Токарев? - Оръжието на дилърите.
- Какво правиш? Е, понякога, наркоманите искат да скрият работата си.
Поправете ме, ако греша, докторе. - Да.
Те крият наркотиците…
Там няма нищо.
- Стига! - Така си беше.
- Добре ли си? - Да.
- Странно е, има много място. - Това е планина.
- Здравейте. - Здравейте.
Хубаво място за престъпление.
Всичко е прецизно, организирано, аккуратно.
Добра работа. Няма нужда да завиждаме на парижките ченгета.
Но ние не им завиждаме.
- Привет. - И така, какво имаме?
Искаш ли да говориш с тях? - Защо аз?
Можем да спестим време. Ще говоря със заместник капитана.
- Защо не обратното? - Просто така.
Това не е аргумент.
Аз съм комисар, а ти капитан.
Разбра ли?
- Това заповед ли е? - Именно.
- Ясно. - Мога да го направя. Аз съм с по-висок ранг.
- Здравейте, господа. - Здравейте.
Здравейте. Аз съм капитан Монж, Парижки криминален отряд.
Но съм родом от провинцията.
Като вас.
Изглежда глобалното затопляне не е стигнало до тук.
- Намерихте ли мотора на Маршал? - Не, само краката му.
Следи от гуми, кръв и счупени стъкла.
Ударил се е в парапета и е паднал?
- И е загубил контрол над мотора си тук. - Имаме дупка от куршум.
- Затова е загубил контрол.
Тук е бил застрелян.
Два куршума от 7,62.
Съвпада с кръвта на пътя.
Странното е, че убиецът му е спрял е веднага след като го е застрелял.
За да завърши работата.
Или да прикрие следите си. Мотоциклетът.
Тежко е за един човек.
Забравил е само една подробност.
Влакът за Париж в 9:52.
Парапетът не го прерязал. - А високоволтовите кабели.
Затова е обгорен.
Качвам се.
- Какво? - Нищо.
Какъв е проблема?
- Греша ли? - Не, не, ти си…прекрасна.
- Какво?
- Намерих зъб.
- Сигурно го е изгубил при удара. - Не му липсва зъб.
- Наистина ли?
- О, добре.
Това същата бъркалка от моргата ли е?
Не.
Има някои документи за приключване.
Бихме искали да видим майката на жертвата.
- Може ли да вземем кола?
- Още не съм й казала, че синът и е мъртъв.
Ще се погрижим за това.
Добре. Силвен, можеш ли да им намериш кола?
- Да. - Може ли номера ви 07?
- 07?
- Да, за разследването. - Аз съм старомоден, но е 06.
Значи, 06.
- И така 06… - Да.
39, 98,
32, 15.
- Обади ми се, когато пожелаеш. - Добре.
Моят е 06…
Няма нужда. Вие сте заедно през цялото време.
- Добре, ще се видим. - До скоро.
- Не я харесвам. - Какво?
- В нея има нещо странно.
Защото тя харесва мен, а не теб?
Да, разбира се.
Благодаря, Силвен. Приятен ден.
Ти сериозно ли?
- Ревнуваш ли? - От какво?
- От Мен. - За какво?
- От Мен. - Иска ти се.
- Не. - Това е завист.
- Какво е тогава? - Ами…
Обясни ми. Нямаш ли аргументи?
- На 37 съм. Твърде стар съм за тези глупости.
- Какво правиш?
- Слагам си пистолета. - Не.
Ще я изплашим. Сложи го в жабката.
- Това не е по протокола. - Ето.
- Всичко е наред. - Да, но не е по протокола.
- Само по-деликатно. Мога да бъда чувствителен.
Добър ден, госпожо. Капитан Диакитe, Парижката Криминална Дивизия.
- Това е капитан Монж. - Също от криминалния отдел.
Не, не си.
Така ще е по-лесно за обяснение.
- Какъв е проблема?
- Може ли да влезем?
- Да. - Благодаря.
- Какво правиш ? - А ти ?
- Влизам вътре. - Аз също.
- Чакай. - Защо аз?
- Защото така. - Както и да е.
- О, добре, благодаря. - Много си забавен.
Може ли да използвам тоалетната?
- Да. Точно там е. - Благодаря.
Можем да поговорим в хола.
Влезте.
Настанете се удобно.
Има птици…
И така, мадам Маршал…
- Имам добри и лоши новини. Намерили сте сина ми, нали?
- Ами, да. Това е добрата новина. - Той добре ли е?
Съжалявам, не трябваше да започвам така.
Ранен ли е?
Прострелян е два пъти в краката, но...
О, Боже мой. Може ли да ходи?
Не, той вече не може да ходи.
- Как... - Това е подробност.
ВЕЧЕРИНКА СЪС СТРИПТИЙЗ
- Кажи ми, че е добре. - Не ми помагате, Г-жо Маршал.
- Ще стигнем и до там. Ще трябва да го направя по трудния начин.
Кевин е мъртъв, госпожо. Съжалявам.
- Не. - Съжалявам.
- Не!
- Да.
- Съжалявам. - Не!
- Успокойте се.
- Тихо. - Какво по дяволите направи?
Вземи хартиена торбичка. - Защо?
Тя е хипервентилираща. Дишайте през носа.
Не може да бъде!
- Какво е това? Не!
- Глупак!
- Отврат.
- Тихо... Поемете дълбоко въздух.
- Ето, госпожо.
Дишайте в пакета.
- Ето така.
Ще направим всичко, за да намерим убийците.
Все още усещам миризмата му.
Той беше добро момче, но винаги е имал...лоша компания.
- Стига.
Кой, например?
- Той имаше приятел, Надер.
- Пукито.
Всичко ще е наред.
- Не. - Разбираме ви, мадам.
Какво работеше Кевин?
Работеше в аптеката.
Но го уволниха. Обвиниха го в кражба на лекарства.
Тогава той започна да прекарва дните си в работилницата.
- Не знам какво правеше там.
- Поне беше тук.
- С мен.
- Мадам.
- Всичко е наред.
- Тихо. - Спокойно.
- Стига.
- Знам, знам.
- Престани.
- Достатъчно.
- Пусни я.
- Ето така.
- Достатъчно!
Така е по-добре.
Внимавайте за пилешки изпражнения. Хлъзгаво е.
Работилницата е там.
Пазете се от кучетата, Понякога не са в настроение.
Разкарай се!
- Стига!
- Не съм ваксиниран срещу бяс.
- Не, всъщност са сладки.
Виждаш ли, добри са. Можем да минем. Всичко е спокойно.
- Наистина ли?
Виждаш ли? Виж.
Какво добро момче.
О, по дяволите!
- Полудяха ли?
Какво по-дяволите? Мислиш ли, че са биполярни?
Знам, че някои мечки са биполярни.
Кевин ли ги е обучавал да се бият? - Не. Не мисля, че някога са напускали къщата.
- Трябва да взема ключовете.
- Няма нужда.
О, да, добра малка лаборатория.
- Без майтап. Обещаващ химик.
- Не е зле, Кевин.
Много добре, мой човек. - Какво е това?
- Много организирано.
Добре.
- Назален деконгестант. - Това е при хрема.
Това е за направата на метамфетамин. Виждаш ли тези кристали?
Учил си химия?
Не, гледам сериали.
Кокаин.
- Чакай, не мърдай.
- Какво правиш?
Изпращам снимка на приятел от наркоотдела.
На Ясмин, още ли си говорите?
Защо? Какво ти пука?
Не и ли се сърдиш вече?
Не се сърдя и на теб.
- Стига мрънка вече. - Прилагаш двоен стандарт.
С такава доза можеш да убиеш и кон.
- Мамка му. Кучетата. - Какво за тях?
Тествал е продукта върху тях. Използвал ги е като морски свинчета.
- Мадам Маршал? - Да?
Знаете ли с кого е общувал напоследък вашия син?
Имаше едно момиче, Джесика.
Понякога ходеше да я види.
Тя работи в бар.
Чакайте.
Случайно да е този бар?
ВЕЧЕРИНКА СЪС СТРИПТИЙЗ
- Стриптийз. - Да.
Нали си на ясно, че там има голи жени?
- И какво от това? - Просто казвам.
- Ти си задник.
Имаш ли салфетка? - За какво ти е салфетка?
- Тече ти кръв от носа. - Престани вече.
- Привет. - Мадмоазел.
Още не сме отворили.
- Вече сте.
Бихме искали да говорим с Джесика.
Накъде са съблекалните?
- Там. - Благодаря.
Добре. Отивам.
- В съблекалните? - Да.
Сигурен ли си? Ти си тъпанар.
- Привет.
Мога да ли да ви помогна?
Ами ... Да. Полиция.
Един момент.
- Франсоа! Ела тук.
- Върви сам.
- Защо? - Така е по-добре.
- А... Ти говориш сериозно. - Какво ?
- Имаш проблеми. - Не!
- Имаш проблеми с жените. - Какво означава това? Върви.
- Джесика?
Капитан Монж. Криминален отдел.
- Какво е това? Парад?
Става дума за Кевин Маршал.
- Какво е направил? - Той е мъртъв.
Бил е убит.
Знаех си, че това няма да свърши добре.
Ще ми разтриеш ли гърба?
- Да, моля.
- Няма проблем.
Така добре ли е? Ръцете ми не са ли студени? - Не.
Добре, сега на въпроса.
В противен случай ще ни е скучно.
Аз задавам въпроси, ти отговаряш.
Смешно е, напомняш ми за един анегдот.
- Той проговори! - Бих казал, че това е напредък.
- Става въпрос за ...
Как ги наричат сега?
Цветнокожи.
- Добро начало. Влиза един в бар с папагал на рамото.
Барманът го вижда и казва: "Уау! Красив е!"
"Откъде го взе?"
Папагалът казва: „От Африка“.
От Африка ли?
- Така казал папагалът. - Да!
Това беше добро. Расистко е, но е смешно.
- Расистко към кого? - Към чернокожите.
- Не... - Малко.
Не искам да те провокирам,
но е расистко.
И така Кевин Маршал.
Аз не говоря с имигранти от Африка.
А аз не разговарям с расистки кучи синове.
Но нека и двамата опитаме, става ли?
Слушаш ли ме?
Добре. Предполагам, че е мой ред.
Хей! Да не сте се побъркали? Току-що почистих!
В началото беше забавно. Кевин е мил въпреки характера си.
Ясно.
Но всички тези неща, които направи...
- Съжалявам. Значи е продавал? - Със своя приятел Пукито.
- Пукито ли?
- Точно така.
- Викат му Пукито.
Работи в лазерния център в мола.
Скарали са се, когато е разбрал, че Кевин сам си прави наркотиците.
Правели са доста добър бизнес.
- Продавали са в нощните клубове.
В дискотеките…
Няма нужда да ми оправяш задника.
- Благодаря. - Пак заповядай.
- Давай!
Срещнахме се преди две седмици.
Беше много нервен, сякаш… се страхуваше се от нещо.
Франсоа!
Май комисарят се нуждае от помощ.
- О, по дяволите!
- Този е ненормален!
Чакай, ще видиш. Не съм свършил.
- По дяволите. Идвам!
- Идиот…
Има си причина това да е против протокола.
- О, по дяволите!
- Мамка му!
- По-дяволите!
- О, мамка му!
- По-дяволите!
Първо предупреждение! Горе ръцете!
- Хей…
Второ предупреждение.
- О, мамка му!
- Мъртъв е.
Странно. Без болка, без умора...
Човекът беше надрусан.
Да, разбира се.
Какво? Така е.
Слушай, Усман. Сритаха ти задника. Не е нужно да се оправдаваш.
И всичко това заради една шега. Беше тъпо, признавам ти го.
- Не, не беше тъпо. - Беше расистко. Не е същото.
Въобще истинският анегдот е с маймуна.
Твърде чувствителен си.
Та какво казваше?
МАХАЙТЕ СЕ, НЕГРИ И ПЕДАЛИ.
Все още ли съм прекалено чувствителен?
Боже! Какъв скапан град. Проклятие!
Виж това.
Дори са счупили прозореца!
Прозорецът? Хайде, момчета.…
Защо хората правят това? Сериозно. Защо са счупили прозореца?
Разбирам за «негрите», но «педали»?
- Я пак? - Какво?
- Чух те. Искам обяснение. - Ти не разбираш.
Не, не разбирам. Давай, дай ми ключовете.
- О, по дяволите,
- Скрих ги под колата.
- Скрил си ключовете под колата? - Да!
Карл Мюлер. Лицензът е отнет преди две години. Нищо особено.
Работил е за охранителна компания. Секюритек.
- Предполагам, че трябва да ги посетим.
Имаше татуировка на врата си.
- Виждали ли сте такава? - Не.
И това ако не са нашите приятели от столицата!
- Здравейте. Аз съм комисар Мерсие. - Приятно ми е да се запознаем.
Чакаме резултатите от аутопсията,
за да се потвърди инфарктът.
- Значи е било самозащита? - Нападнаха ме.
Словесно, физически. - Какво повече ви трябва?
- Силен мъжага. - Човекът беше надрусан.
Напомня ми на едно хлапе, което видях на рейв парти.
Имаше лош късмет с екстази. Трябваха трима, за да го спрат.
Да сравним резултатите на Карл с нещата, които намерихме у Кевин.
Два трупа за два дни е доста над средното ни ниво.
Ако искате да спрете увеличаването на труповете, разкрийте по-бързо този случай.
- Без много шум.
- Ние така и работим.
- Аз съм тих. - А той е ефективин така ли? Не ме учудва.
- Готие, всичко трябва да бъде записано в доклада. - Да сър.
- Държи се така, сякаш съм му секретарка.
- Имам същия проблем. - Така ли?
Капитанът - това е по-скоро заместник- комисар.
Анализът на Кевин. Следи от кокаин и канабис.
Като две трети от младежите в района.
Той не е нито наркодилър, нито наркоман, той е готвачът.
- Междувпрочем има ли гладни? «Секюритек» трябва да бъде затворен.
Какъв е местният специалитет?
- Вкусно. - Много.
Не можете да не пробвате местния крозифлет.
Хрупкаво е и се топи в устата.
- Много вкусно.
- Повече не мога.
Страхувах се, че съчетанието на колбаси, паста и сирене
ще е твърде тежко.
Но изобщо не е.
Искаш ли да знаеш защо?
Те не използват готварска сметана. Те използват йогурт.
- Какво?
- Това е йогурт. - Сериозно?
- Кисело мляко. - Не, казват му йогурт.
- Каква е разликата? - Не знам.
- А ти как му викаш? - Иогурт.
- Сериозно? - Да.
- Няма значение. - Кисело мляко или йогурт - все тая.
- И двете са приети. - Нали така?
- Както и да е.
- Колко е часът?
- 8 часа е. - Сигурно всички резултати вече са излезли.
- Приключихте ли?
Може ли да си говорим на ти?
- Да, разбира се.
- Кажи ми, Алис.…
- Извинете.
Защо момиче като теб…
…работи такава работа?
- Какво значи момиче като мен?
- Ами-- - Означава, че си секси.
- Моля?
- Говоря така, както е.
Алис е прекрасна, не е трудно да го забележиш.
- Голям си тъпанар.
Ах, семейство Вейр!
- Как сте? - Господин кмете.
Добър вечер, как сте ?
- Много добре.
- Това ли е вашият кмет? - Той си е като у дома тук.
Той е собственик на ресторанта и още куп други места.
Ясно, схванах. Брунер Сити, а?
Когато местната икономика рухна,
той изкупи всичко и създаде работни места. Така че, когато се кандидатира за кмет...
Г-жо помощник-комисар. Госпожице, съжалявам. Здравейте. - Г-н кмете...
- Мадмуазел. - Да.
- Господин кмете. - Не ставайте.
И двамата сте от Париж, нали? - Да.
Тук сте заради смъртта на Кевин Маршал?
- Новините се разпространяват бързо. - Горкото дете. Ужасно е.
Ужасно. Затова работя толкова усилено.
Така че младите хора да имат бъдеще тук, далеч от насилието и търговията с наркотици.
Надявам се скоро да откриете виновника.
Докато се наслаждавате на местната кухня.
Виждам, че сте започнали добре. - Да.
Препоръчвам ви чаша шартрез.
- Мишел? Три.
Били ли сте тук преди? - Не, но се чувстваме като у дома си.
- Чисто е.
- Гостеприемно.
Всъщност дойдох тук. преди време с баба ми.
Беше дошла да се лекува в региона.
Беше просто чудесно. Какво?
СПА центърът им беше абсолютно изискан. Не се смейте.
- Не се шегувам. - Извинете го.
Приятна късна вечер господа.
- Благодаря. - Приятна вечер и на вас.
Не е ли хубаво? Кметът идва в ресторанта…
- Благодаря, Мишел.
Така че едно питие, потупване по гърба, и край, гласуваш за Хитлер.
Добре. За помирението между Париж и провинцията.
За нас.
Що за гадост е това?
Простете.
- Ядох твърде много. - Като се има предвид чувството ти за мярка, съм изненадан.
Бисквитите с кафето май бяха излишни.
От канелата се подувам.
- Пристигнахме.
- Това шега ли е? - Това е в рамките на бюджета.
Отлично. Благодаря.
И благодаря за вечерта. Беше чудесно.
Всичко беше страхотно.
Ще взема багажа.
- Лека нощ. - Лека нощ.
Уморен съм, хайде.
- Да. - Добре.
- Ще се видим утре. - Да, приятна вечер.
- Мини. - Мини ти.
- Ти каза мини. - Не, ти го направи.
- Е, добре аз съм.
Мога ли да ви помогна?
- Имаме две стаи. На Диаките и Монже.
Диаки…
…те.
- Вярно.
Да. - Стая за двама.
Не. Не, ние сме двама.
- Значи, две стаи.
Не, но това е стая за двама.
Добре. Забрави. Дайте ми собствена стая, моля. Аз ще платя.
Всичко е заето, съжалявам.
- Заради конференцията…
няма места.
- Добре.
- Всичко е наред.
Мога ли да спя до прозореца?
Ако популизмът означава да слушаш съгражданите си
и да се опитваш да подобриш живота им, така че да, то аз съм популист.
И се гордея с това.
Какво е посланието, което изпращаме на тези нещастници?
"Елате в нашата страна. ние ще се погрижим за вас."
- Това е измислица!
Всичко, което ги чака това е бедност и лишения.
и хаос.
Време е да спрем да даваме обещания, които не можем да изпълним.
Какво правиш?
О, моя грешка. Съжалявам.
Съжалявам.
- Доволен ли си? - Изглеждам ли ти доволен?
В такъв вид до мен няма да спиш.
- Защо? - Затова.
- Защото защо? - Просто така.
- Разбира се, "просто така." - Да.
Не мога да спя облечен.
- Виж, аз съм с тениска.
Тениската не е проблемът. Топките ти са навън!
Като нудист в супермаркета.
Какво става с теб? Страх ли те е?
Страх ме е, че ще се събудя някакво скрито желание или нещо такова?
Да. Сега върви да си обуеш слиповете.
Давай, моля те.
Научи се да не се стесняваш от човешкото тяло.
От своето не се стеснявам.
А твоето голо тяло до мен ме притеснява.
Не искам да е до мен.
Ето така.
- Сега добре ли сме? - Да.
- Лека нощ. - Е, лека нощ.
- Франсоа!
- Благодаря.
Изглежда, че местния охранителен бизнес процъфтява.
Цупиш ли се?
Какво има?
Трябваше да закусиш. Имаха пушена наденица.
- Закуската дава енергия. - Сънят дава енергия.
Носът ти издава странен шум като спиш. Върви на лекар.
- Носът ми е перфектен. Семейна черта..
Имаме резултатите на Карл. Амфетамини и стероиди.
- Като при Кевин. - Казах ти. Човекът беше надрусан.
И ти срита задника.
- Защото е беше дрогиран. - Да.
- Точно така.
«СЕКЮРИТЕК» РЕЦЕПЦИЯ, ПОСЕТИТЕЛИ / ДОСТАВКИ
Усман.
Усман!
Това са колегите на Карл.
Наркомани или не, но са силни.
И какво?
- Мисля, че трябва аз да поема инициативата този път.
За да избегнем излишни провокации.
Какви провокации?
А, вярно!
- Боят.
- Сигурен ли си? - По-безопасно е.
- Прав си.
- Добре.
- Здравейте, бабанки!
Не спирайте заради нас. Ние сме от полицията.
Точно така. Досадните ченгета са тук.
Бихме искали да говорим с управителя.
Знаех си, че ще кажеш това.
Никой да не мърда.
Искаме да говорим с управителя.
Не ги предупреди.
О, да, съжалявам. Първо предупреждение.
- Трябваше да кажеш по-рано. - Вече е късно.
Можете да свалите ръцете.
Горан Юрдич. Аз съм шефа. Какво искаш?
Хей, ето го! Шефът!
- Огледай се, докато си говорим. - А? Но…
Приятно ми е да се запознаем.
Съжалявам. Отстъпете назад.
Да. Назад. Направете място.
Карл Мюлер, говори ли ти нещо?
Да. Но съм го виждал днес.
- Има ли шкафче? - Възможно е.
- Попитах има ли шкафче? - Да. Ето там.
Франсоа, съблекалнята.
Кевин Маршал.
Разбира се, че не.
Очевидно.
А «вън негрите и педалите»?
Не ми звучи познато, но е добро начало.
Това от планинският въздух ли е, или приятелите ти са дрогирани?
- Ами…
Можем да вземем проби от урина, ако искаш. На момчетата ще им хареса.
Там има чаши.
- Здравейте.
- Моля.
Каква е тази татуировка, която всички имате?
Какво, това ли? Това е символът на синовете на Кловис. - Какво е това?
- Това е дискусионна група.
Обсъждаме общи ценности.
Схванах идеята. Кръстоска между литературен клуб и анонимни фашисти.
- Франсоа, как си? - О, да, добре съм.
Мисля, че е по-добре да тръгвате.
Защо? Забавляваме се.
Въпреки че няма много цвят тук.
Варира от бял до тъмно-бял.
- Светло-бял.
- Тъмно-бял.
Какво друго имаме?
О! Два яйчни белтъка.
Ах, червено-бял! Трябва да ползваш слънцезащитен крем.
Слънцето е силно в планината.
Може да хванеш тен.
- Приятел,
имаш ли заповед да дойдеш тук и да правиш обиск?
- Приятел ли? - Така си и мислех.
Разкарайте този клоун от тук.
Никой да не мърда!
Първо предупреждение.
Виждаш Ли, Усман? Не беше толкова трудно.
Нашият приятел Карл има шкафче. Познай какво има вътре?
- Токарев.
Карл беше един от клиентите на Кевин.
Скарали са се, когато е паднал от моста.
- Да. - А синовете на Кловис?
Всичко е наред... Те са различни, но това не ги прави престъпници.
Карл имаше пикап. Не го намерихме.
Но отломките по пътя и следите от гуми съвпадат.
- Същото е и с балистиката. - Това е оръжието на убийството.
- Отличен резултат.
- Браво.
Имате експедитивни методи, но предвид резултатите...
- Ти също, Готие.
Благодаря ви, комисар.
Първа похвала от 18 месеца. Благодаря.
Жалко, че мина толкова бързо.
Ще ходя в Париж след месец. Ще ти се обадя.
Усман?
- Ще ти се обадя. - Да. Добре.
- Тръгват ли си? Как така?
Освен липсата на стил, нямаме нищо против тях.
Ще ви закарам на гарата.
Не ми казвай, че си влюбен?
Хубава е, но ще има и други.
Ти се държа много професионално.
- Прецакаха ни. - Това е просто игра.
- Не го приемай толкова сериозно. - Не става въпрос само за Карл и Кевин.
- Прекалено перфектно е. - Прекалено чисто е.
- Пистолетът беше в шкафчето му. - Всеки може да го е сложил там.
- Включително и Карл. - Или синовете на Кловис.
Карл е идеалният виновник. Той вече не може да говори.
Случаят е решен и всички се прибират.
Не сме проследили всички следи.
Къде отиваш? Влакът пристига след две минути.
Не сме говорили с Пукито.
- Привет. - Привет. Дошли сте да играете ли?
- Не. Търсим Нейдър. Той тук ли е?
- Пукито. - Отзад е.
По средата на игра е. Не може да влизате там!
Дами и господа, надявам се спасителните ви жилетки да са правилно закопчани.
Тази със сигурност не е.
Когато член на екипа ви бъде застрелян, автоматично губите десет точки.
Неспазването на правилата за безопасност ще доведе до незабавно изключване.
- Готови ли сте?
- Да!
- Започваме!
- Полиция! - По-дяволите.
- Ела тук!
- Нейдър!
- Нейдър! Ела тук!
Какво правиш по-дяволите! Щях да го хвана.
- Там!
- Чакай.
- Кучи син!
Нейдър!
Нямаме подходящи обувки!
Стой! Пусни ме!
Нейдър! Нейдър!
-Разкарай се!
- Хей!
Полиция!
- Конфискувам колата.
- Сляп ли си бе?
Полиция! Стой!
- Какво искаш? Нищо не съм направил!
- Дръж го!
- Махни се! - Стой!
- Казах ти да го спреш.
- Блокирай го!
- Давай! Дръж го! По-дяволите! - Какво чакаш?
- Полиция!
- Невинен съм!
- Полиция! - Хей!
- Спри и аз ще спра.
- Стига, ела тук! - Няма да те пусна!
- Нейдър, няма да те оставя.
Нищо не съм направил!
Ще нараниш невинни хора! Внимание! Извинете госпожо.
Съжалявам! Хлъзгаво е.
- Нейдър! Чакай!
Не бъди глупав, върни се! Полиция!
- Внимание!
Сър, зад вас! Наляво!
Съжалявам господине!
- Дай ми това! - Хей!
- Нейдър!
Направете път!
Хвърляш неща по мен!
- Хей! Хей!
- Нейдър! Какво по-дяволите?
- Побърка ли се?
- Полиция!
- По-дяволите!
Почти го бях хванал. Какво правиш?
Ще го хвана в отдела за зърнени храни. Ти го пресрещни в домашни потреби.
- Защо? - Ще го обградим.
- Давай, давай!
- Махни се от пътя!
- Полиция, махай се!
- Махни се от пътя!
- Е това е. Стига вече.
-Няма нищо за гледане. Пазарувайте си.
Там има промоция на сладкиши! Вървете.
- Нараняваш ме! - Ставай или ще те накарам.
Съжалявам, не трябваше да бягам така.
Но имам много проблеми с полицията. Говоря и винаги си навличам неприятности.
Затова и бягам. Съжелявам.
Защо ти викат Пукито?
- Ами просто така. - Разкажи за Кевин Маршал.
С него сте търгували. Какво стана изплаши ли се?
Не. Той се свърза с лоши момчета.
- Синовете на Кловис? - Уау. Подвеждащ въпрос. И какво?
- Позволи на мен. Синовете на Кловис ли бяха?
- Да. - Така е.
- Ти го каза.
Искат да почистят квартала.
- И това е проблем. - Те са луди.
Вече не смеехме да излизаме на улицата. Кевин се уплаши и се обади в полицията.
Кевин се уплашил?
- Какво направи полицията? - Едно ченге дойде...
И обеща да ни помогне. Някакъв началник.
- Име? - Морбие.
- Не… - Мерсие?
Мамка му, пак го правиш. - Хайде, какво друго ти трябва?
- Ти си досаден. Комисар Мерсие? - Точно!
- Шегуваш ли се?
- Току-що каза "комисар". - А ти «Мерсие».
- Той не каза комисар.
- Няма да спорим.
- «Комисар» — това е уточнение. - Не е вярно!
- Комисарът е само един. - Да, ти си и некомпетентен.
Не спорете! Кълна се, че е началник Мерсие!
Кевин му се обади няколко пъти.
Кевин е звънял на комисаря?
- После го убиха. - Да.
Комисарят не каза нищо затова.
- Нищо ли? - Не намираш ли това за странно?
- Не. - Да!
Той е комисар. Просто е забравил.
- Забравил ли? - Да.
И мислиш, че той е чист?
Какво ще правите? Е, добре.
- А вие комисар ли сте? - Иншааллах.
- [на арабски] Успех. - Какво?
- Внимавай. - Не, аз…
- По-добре внимавай. Става ли?
- Махай се от тук.
- Хитър тарикат.
И така…
НАЦИОНАЛНА ПОЛИЦИЯ
Глупаво е да оставиш ключа под козирката.
Кой би откраднал кола тук?
Е, ние.
Ако той е замесен, ние сме извън нашата юрисдикция.
-Ще бъдем извън закона.
- Ние сме законът.
И ето ни. Кражба на полицейска кола и незаконно наблюдение.
Хубава къща, за комисар.
Премии.
- Комисарите получават ли премии?
- Ето.
Здравейте господа.
- Здравейте господин кмете. - Да. г-н кмете…
Господин кмете.
Предполагам, че присъствието ви тук е за развлечение,
като се има предвид, че сте завършили разследването си?
Мерсие докладва ли ви?
Комисар Мерсие е мой дългогодишен приятел.
Обсуждахме раширяването на полицейския участък.
- Не мисля, че това те засяга. - Добре. Виждаш ли?
- Не ми харесва тонът ти. - Кевин Маршал.
Снабдявал ли е полицията с дрога?
- Какво? - Вашите хора са го наплашили.
Затова се е обадил на началник Мерсие, за да търси защита.
Но той не е знаел, че Мерсие е бил част от бандата.
И сбогом, Кевин.
Престани, Усман. Извинете го, кмете.
Греша ли?
Усещам гняв в гласа ви, комисаре.
- Разбирам.
Представям това, което мразите. Човек от народа, като вас.
Който е успял. Никога не се оплаква.
Който не търси оправдание при неуспех.
Който никога не се моли за нищо. Бял мъж.
Вечният потисник.
Но знаете ли какво? Наистина ви харесвам.
Мога да разкажа на вашето началство за незаконният ви разпит.
Вие сте извън вашата юрисдикция.
Научих за вас от моите приятели в Министерството.
- Страхотна кариера.
- О, да. Страхотна кариера. - Да.
С лека склонност към неподчинение.
Няма да можете дълго да се прикривате зад темата с расизма .
- Виждаш ли?
- Затова говорих!
О, и вас ви е очаровал, а?
- Големият африкански мъж. - А?
Вие, възпитаният дребен буржоа.
Харесвате дивата му страна.
Неукротим е.
Той ви завладява и вие го харесвате
Първо, не съм ви дребен буржуа. И второ, никой тук не доминира.
Ами ако ми харесва, да бъде доминиран от голям чернокож?
Чернокож мъж. Малко мурговичък?
Има неща, които мога да приема, но това отива твърде далеч.
Какво ви притеснява? Лъскавата му кожа?
Изпъкналите му мускули? Неговата походка? Стегнатият му задник?
- Спахме заедно, а той беше притеснен.
- Какво правиш? - Защитавам те.
- Престани!
Съжалявам да го кажа, но все още сте двама незначителни чиновници от Париж,
които не плуват в свои води.
Така че…
ако ви е грижа за кариерата ви,
прибирайте се вкъщи или ще ви съдя за тормоз.
- Просто съвет.
- До скоро, приятел.
Да. Карай внимателно!
- Защо каза това? - Кое?
- Не аз се изчервих! - Така ли?
- Не мисля. - Мини напред!
- За да ми оглеждаш задника ли? - Хей.
Къде отиваш, Мерсие?
Дали някога ще ме оставиш да карам?
Мерсие се е свързал с Кевин точно преди да умре.
Ще разкажем това на Вътрешни Афери. Това ще им хареса.
- Твърде близо си. Ще ни види. - Знам как да следя някого.
Сигурен съм, че Брюнер също е замесен.
Нашите свидетели са стриптизьорка и дилър. Не знам. Срещу кмета…
Не трябва да изпускаме Мерсие.
Това е нашият входен билет към бандата.
Това не е опашка. Това е полицейски ескорт.
Опитва се да ни избута!
- Избутай ги!
- Давай! Удари ги!
- Мамка му! Направи нещо! - Какво да направя?
- Не знам, нямаш ли пистолет?
- О, да.
- Карай направо!
- Още ли са там? - Да.
Така е трудно да се стреля.
- По-дяволите!
- По-бързо! - По-бързо не може.
Това е полицейска кола! Да не ти е Ферари!
- Копелета.
Ферари имат ли димки?
Давай! Раз…
Два… Три!
- По-дяволите! Спри!
Спри шибаната кола!
- Добре ли си? - Да. А ти?
- Да и аз също.
- Това е добре.
- Здравей Усман. - Ясмин.
- Имаш ли нещо? - Говорих с момчетата в лабораторията.
- И? Иззетият метамфетамин е первитин.
Нацистите са го използвали по време на войната.
- Шегуваш се. - Не.
За да се избегне пристрастяването,
са добавили кокаин или оксикодон.
- Което прави Д-ИКС.
Вземеш ли го няма повече умора или болка.
Както и да е, това приемаше вашият човек. На твое място бих се притеснявал.
Привет, Ясмин! Франсоа е.
- Франсоа Монж. - С Монж ли си?
- Да. - Как си?
Добре, но…
- Престани. - Дай да я поздравя.
Вече я поздрави. Сега разговарям.
Извинявай. После ще ти обясня.
- Благодаря, Яс. - Ще се видим по-късно.
- По-дяволите!
Хей, ти беше прав. Не са само няколко фашисти.
- Това е шибана армия.
- Какво по-дяволите? Какво ви става? - Ние сме.
- Можем да обясним.
Казах ти, че трябваше да включим лампата.
- Да, съжелявам. - Да.
- Изплашихме ли те? - Да. Малко.
- Трябва да поговорим.
Истинският въпрос е защо. Защо Брюнер прави това?
Той има своята дрогирана армия. Той управлява кварталите.
Убива хора, които знаят твърде много. Като Кевин. - Или като нас.
- Не прави всичко това за закона и реда.
Избрали са го поради някаква причина.
- В наш интерес е бързо да разберем защо.
Няма да разберем това тази вечер. Ще ви разгъна дивана.
- Нали нямате нищо против да си поделите леглото? - Ни най-малко.
- Свикнали сме.
Знаеш ли какво си помислих, когато бяхме в колата?
Отдавна не бях се чувствал, толкова добре.
С теб сме добър отбор.
- И исках да се извиня за Ясмин.
О, всичко е наред.
Не, ти беше прав.
Завиждах на твоят успех.
Опитах се да си отмъстя. по единственият начин, който знаех.
Не се гордея с това. Извинявам се.
- Добре.
- Това ли е всичко?
- Ами да.
А ти не искаш ли да ми се извиниш?
- За какво? - Ти ми кажи.
По-дяволите. Ти си трън в задника.
Добре, хубаво. И аз съжалявам. Ето.
- Доволен ли си?
- За какво?
- За изпита на комисар.
Вярно е, пренебрегнах те.
- Заради Ясмин.
Сега, след като го каза, може би ще мога да ти простя някой ден.
Имаме напредък. Това е добре.
Знаеш ли какво си мисля?
Знеш ли за какво си мисля, продължавам да се провалям, на изпита за комисар,
само за да ядосам баща си.
Ти премина. Не може да е толкова трудно.
Ще се престоря, че не съм чул това.
Да, прав си. Това е псевдо-психология.
Също така можеш да имаш Алиса. Официално се отказвам.
Не ми трябва твоето отказване.
- Ти си глупак.
- Лека нощ, момчета.
- Мамка му. Има тънки стени.
- Лека нощ.
Франсоа. Не си събувай гащите.
Невероятно е колко общи неща имаме.
Сутрин ядем едно и също.
- Удивително. - Да.
Не само ягоди и мед.
Дордонски ягоди, акациев мед. - Това е знак, нали?
- Колко е часът?
- Защо не ме събуди? - Ти спеше.
А ти събуждаш ли хората, когато вече не спят?
- Съжалявам. Как си?
Отлично.
Говорихме с Франсоа.
- За? - Какво трябва да направим сега.
Не можем да обвиним Брюнер директно.
- Трябва да намерим слабото му място. - Останете тук.
Отивам в офиса и вземам всички файлове, които имаме за него.
- Ще ги прегледаме заедно.
- Добре, да. Да го направим.
- Наистина ли? - Да.
По-добре да работим с мозъка си, отколкото с мускулите си.
Ще си взема душ.
Виждаш ли? И на мен не ми трябва разрешение.
Много съм разочарован. Не мислех, че ще е толкова просто.
Искаш ли да се махнем от тук? - Къде?
Той се готви за война. Не искаш ли да знаеш срещу кого?
Или предпочиташ да останеш и да ядеш бисквити?
О, добре.. И аз това си мислех.
- А Алиса? - Твърде опасно е.
Не трябва да я замесваме.
Да тръгваме. Хайде. Да обобщим. Неподчинение на протокола.
Само леко го изменихме.
- Откраднахме полицейска кола. - Ние сме полицаи.
Влизане с взлом. - Това, да.
- О, по-дяволите!
- Оссарес!
- Там!
Оссарес, престани.
Глупъв пес. Нищо не разбира.
Трябваше да стоиш отвън.
Ако не ти харесва, говори със стопанина си.
- Аз съм горе, ти си долу. - Защо?
- Защото така. - Защо не обратното?
- Защото вече съм тук. - Проверих там долу. Няма нищо.
- Тук всичко е до балди! - «Дабалди»?
- До балди! - Не говоря африкански.
- Там долу!
Натали. Писна ми от това куче. - Ще го приспя.
- Мразя това куче. - Хей, скъпи?
Учителят ти по пиано ще дойде. Иди да се упражняваш.
- Не разбирам.
- По-дяволите!
- Говори с устата си.
- Със звуци. - Съжалявам.
Ти натам, аз натам и накрая да се срещнем тук.
- На кой етаж си?
- От къде? - Не знам! Откъде идваш.
Има един етаж по-долу и два отгоре.
Един етаж под теб и един над мен.
Всъщност виждам три етажа по-долу и два горе.
- Ще се видим скоро.
- Как се озова тук? - Има друга врата.
- Е, и? - Нищо.
- А ти? - Нищо.
- Пропускаме нещо.
- По-дяволите, Брюнер! - Какво за него?
- Неговия стик.
- Не видя ли стикът му? - Не съм гледал там.
- Рамахваше го пред лицето ти. - Ти си луд.
- Той го държеше в ръката си! - Ти си превъртял.
Ако има стик за билярд, ще има и маса.
Ако има билярдна маса, има билярдна зала.
Хей, не е зле. Добре, Браво.
- Франсоа? - Да.
- Какво правиш?
- Идвам.
- Виждам те.
- Да.
- Хей?!
- О, да, добре.
Човекът си има мъжка бърлога. - За какво?
Свое пространство. Убежище.
Човек с такъв вкус не може да бъде толкова лош.
- Джамия.
- Наргиле. Синагога.
Имигрантски център.
Има всичко. Началният час.
Мястото, целта…
Ето какво е открил Кевин Маршал.
Големият проект, който го е изплашил.
- Координирани атаки.
Явно всичко ще започне в 17 часа.
- В кой ден?
Алиса. Съжалявам, че излязохме бързо, но е по-лошо, отколкото си мислехме.
Съберете подкрепления и се присъединете към нас в печатницата «Лефранк».
- Добре, разбрах.
Само че не мога да и изпратя координатите, защото не ми даде номера си.
Не мога да обясня точно сега. Пращам ти джипиес координатите.
- Целувки. - "Целувки"?
- Изплъзна ми се.
- Това е мястото.
Благодаря. Много хубаво!
- Колко мило.
Времето дойде, приятели!
- Да! - Братя мои!
Време е да напишем
нова страница от нашата обща история.
Най-накрая дойде времето на Новия световен ред!
- Да!
Свят, в който вече няма да се страхуваме.
- Той е гений.
Защото страхът и срамът принадлежи само на враговете ни!
- Да!
- Вие не сте чудовища!
- Не! - Вие сте бойци от съпротивата!
- Герои!
- Но…
- ние не сме сами!
- Не!
Всички приятели в Европа, и в Нова Зеландия,
Русия, САЩ,
всички са като нас!
- Надежда и съпротива! - Да!
Но само съпротива
вече не е достатъчно.
- Време е за атака.
- Да!
- Да, атака!
Необходима е само искра, за да разберат всички, че това е възможно.
- Бъдете вие тази искра!
След няколко часа, по всички новини
ще видят тази неумолима истина.
Тази страна ни принадлежи!
- Да! - Ще се бием до край.
Не можем да арестуваме всички. -Твърде много са.
Не, особено ако си тръгнат. Трябва да ги държим тук.
- По-дяволите. Няма обхват.
Ще се оправя. Просто ги задръж вътре.
- Защо аз? - Просто така.
- И защо?
Не приличам като хората на Брюнер.
А аз да ти приличам на фашист?
- Не! Но ти не си черен.
Защото не съм черен?
- А да не би да си черен? - Не.
- И? - Пак ми излезе с картата на расова основа.
- Каква карта, ти не си черен! - Ще го направя сам.
- Какво ще направиш сам?
- Натам е. - Знам. Няма да отида вътре с празни ръце.
Ще трябва да импровизирам.
Ако нещо се обърка, кодовата дума е твоето име.
- «Твоето име»? - Да.
Не трябва ли да е по-просто?
Твоето име е Усман.
Просто ще ме извикаш по име ли?
- Това не е кодова дума. - Да, разбира се, че е.
- Не. - Аз го избрах, така че е кодова дума.
- Ако кажеш Усман ще ме издадеш. - Както искаш.
Исках да те улесня, но май не се получи.
- Искаш да ти благодаря ли? - Не.
Добре. Благодаря Франсоа.
Добре, тогава. Довиждане.
- Или до скоро. - Или сбогом.
Това не е сбогуване. Не се тревожи.
- Тук съм.
- Браво!
- Какво прави този идиот тук?
- На бис!
- Браво, мадам. Прекрасен глас. Чудесно вибрато.
Капитан Монже, твоят инат граничи с глупост.
- О, така ли? - Партньорът ти тук ли е?
Ние се разделихме. Оставих го.
Мислех си ... …
Мисля, че съм един от вас, моето място е сред вас.
Каква е следващата стъпка? Има ли някакъв тест?
Психологически, не. Физически?
И съм доста заможен. Аз съм бял.
Кръстен съм. Това има ли значение за вас?
Сигурно малко. Предполагам, че да си католик е плюс?
Мразя всички чужденци.
Африканци, Азиатци, Араби.
- Освен храната им. - Това е достатъчно.
Още една стъпка и ще взривя мястото. Ясно?
- Какво по-дяволите е това? - Леко. Спокойно, човече.
- Хей!
- Сама ли си? - Да. А Франсоа?
Той е вътре. Да приключваме с това и после…
- Стой. - Какво правиш?
Трябваше да си тръгнеш. Щеше да е по-просто.
- Заплашваха ли те? - Мислиш ли, че те са лошите?
- Това не си ти. -Не, не съм аз.
Не съм милата Алиса, която се захласва по голямото парижко ченге.
Момичето, което винаги се усмихва?
Наистина не разбираш.
Нищо няма да променим с допълнителни патрули и футболни игри с местните деца.
Брюнер е прав. Трябва да започнем отначало.
- Денят на Страшния Съд. Като убиваш невинни хора?
Да. Да вървим.
Успокоихте се, нали?
- Стига вече!
Махай се от тук! Веднага! - Върви си вкъщи, предател!
- Дай ми това! - Внимателно!
- Да не си повредиш гласа! - Дай ми това!
Май наистина ме заблуди, Алиса.
Просто ти казах това, което искаше да чуеш.
Какво ? Не удряш ли момичета?
- Той ще ни взриви!
Ще се взривим заради вас, госпожо. - Дай ми това!
- Проводниците са скъсани! - Това е менте.
- Усман! О-о-о! Стойте назад!
- Хей, хей, хей!
Не можеш да спреш хода на историята! - Ти си нищо!
- Добре.
Хей! Готов съм да умра за каузата, но не тук, ясно? Изпратете ме в джамия или КФК. Не тук.
Няма да умра в някоя изоставена печатница. Усман!
- Усман! - Това е за мен.
Още не сме приключили.
- Усман.
- Копеле!
- Усман!
«Твоето име»!
- Направете път!
- Ей, ти... - Франсоа! Качвай се.
Стой! Остави ме да карам!
- Спри дивако!
След всичко, което направихме за теб! Върни се там, откъдето си дошъл!
- Спрете госпожо, аз карам. - Терорист!
- Излезте!
- Терорист!
- Луда ли си?
По-дяволите, те са навсякъде!
- Крадец! - Шегуваш ли се? Тя е луда!
- Побързай! Какво правиш?
- Къде отиде? - Не знам.
- Не го ли видя? - Не. Не знам…
Опитвах се да се защитя!
- Завий наляво.
- Да минем отзад.
- Давай.
- Виждаш ли го? - Не.
- Какво беше това? - Не знам.
- О, по дяволите!
- Внимавай!
- Къде е той ? Виждаш ли го?
- Насам!
- - Къде е? - Там!
- По дяволите! - Пусни го! Изхвърли го!
- По-бързо! - Не може!
Не знам къде е той. Търси го, аз карам!
- О, не. По-дяволите!
- Къде е Алиса? - С Брюнер.
- Какво? - Ще ти обясня по-късно.
- Виждаш ли ги?
- Не, няма никой.
- Почти стигнахме.
- Казах ти, че е странна.
- Не ги виждам.
ШВЕЙЦАРИЯ — 1 КМ
Не. Отиваме в обратна посока.
ВАЛЕРН — 7 КМ
Швейцария! Отиват в Швейцария.
- Давай!
- По-дяволите!
- Това са те.
- С колан ли си? - Не.
- Сложи го.
- Защо? - Сложи си колана.
Мисля, че заяде.
- Хайде, по дяволите!
- Там! - Те са тук!
- Внимавай! Внимавай!
- Внимавай!
Вече не ги виждам. По-бързо!
- Внимавай!
- Мамка му! Слизат от планината.
- По-бързо!
- По-бързо, настигат ни! - Не може!
- Овце! Овце, там!
- О, шибани овце! - Навсякъде са.
- Какво правят овцете тук?
Идват! Идват! Побързай!
Внимавай! Хей, хей, хей!
- Дръж се! - Къде са ченгетата?
- Пред теб!
- Давайте, по-бързо!
НЯМА ВРЪЗКА
О, какво, по дяволите, правиш, Усман?
- Добре ли си? - Луд ли си?
- Е, какво трябваше да направя? - Всичко друго, но не и това.
- Ще повикам линейка. - Не се тревожи.
- Направете път!
Усман. Той е там!
НАЧАЛО НА ОБРАТНОТО БРОЕНЕ
Готово е! Само една искра,
и фитилът е запален!
АКТИВИРАНО
- Имаме три минути!
- Полиция!
- Хайде всички навън!
- Излизайте!
- Какво става? - Излез!
Излезте, не стойте там!
- Има бомба!
Как е" бомба " на африкански?
- Какъв африкански? - Южнен, северен, не ме интересува.
- Ще проверя горните етажи. - Недей! Ще се жертвам аз.
Това няма да заличи страданието, което твоите предци са причинили на моите
- Мислиш ли, че сега му е времето? - Кога е най-подходящото време?
- Насам!
- Илизайте, има бомба.
- Изведете децата! По-бързо!
По-бързо! Няма време.
- излизайте!
- По-бързо! - Има бомба!
- Има бомба! Излизайте!
- По-бързо! - На улицата!
- Всички вън! Има бомба!
- Отлично. - Остаха 20 секунди. Няма да успеем.
- Там. Виж! - Няма начин! Има 20 метра.
Трябва да опитаме. Хайде! Да вървим.
- Бягай!
- Не искам да умра така. - Не и така. Не и с теб!
- Хей.
- Съжалявам!
- Не знаех, съжалявам.
- Копеле.
Синовете на Кловис сега ще се нуждаят от нов Фюрер.
Или Фюрерка.
Прав си. Мислиш ли, че «Фюрерка» е по-добре?
- Фюрерша? - Да, не е зле.
- Фюрерка? - Звучи ми като фойерверка.
Добре. Фюрерка. Става.
- Какво ще кажем на шефовете? - Нямам представа.
Случаят беше приключен, затова решихме да се насладим на природата.
Правилно. Когато изведнъж, кола с превишена скорост ни пресече пътя.
- Точно така.
- И тогава, зовът на дълга…
- Е по-важен от зовът на природата…
- Да. - И ние се намесихме.
Шокирающа новина.
Антоан Брюнер, лидер на партията «Да живее Франция»,
е обвинен за връзка с терористична организация
с цел извършване на атентати.
Атентата беше предотвратен благодарение на двама полицаи от Париж.
Още веднъж, нашата полиция работи неуморно,
за да се запази безопасността на всички наши граждани.
Бих искала специално да благодаря
на Парижкият наказателен отдел, който имам честта да ръководя.
Благодаря на министъра на вътрешните работи,
който ми даде този случай…
- Интервюрат само тези, които са в офиса.
Какъв е смисълът да работим, ако никой не вижда какво правим?
Защо каза не искаше да умреш с мен?
Аз по принцип не искам да умирам.
Ти каза: „Не искам да умирам, не и така, не и с теб“.
- Защо не с мен? - Защото така.
- Защото така не е отговор. - Така ли?
- Не. - Е, добре.
- Защо не с мен?
Имах предвид в смисъл, защото съм сам.
Не е голяма работа. Но ти си баща. Имаш син.
Би било несправедливо да умреш с мен.
- Защо просто не каза това? - Слушай. Всичко около нас се разпадаше
и това е дълго изречение, затова ти дадох съкратената версия.
- Това са глупости. - Ако искаш, не ми вярвай.
Това са глупости, че ти не си от значение. Ти си добър човек.
И не си сам.
Имаш мен. И аз нямам само Ив.
- Имам теб.
- Добре. - Какво каза преди?
Ние сме истински отбор? Дует?
Всички синоними ли ще използваш?
Станал си по-сантиментален, откакто спахме заедно в хотела.
- Наистина си тъпанар.
Прав си.
Щеше да е хубаво, ако хората виждаха кой наистина върши работата.
Познаваш ли някой, който работи в телевизията?
Даже по-добре.
МИНИСТЕРСТВО НА ВЪТРЕШНИТЕ РАБОТИ
НАЦИОНАЛНА ПОЛИЦИЯ
- Спри! Крадец!
Самоотверженност.
Дисциплина.
Издръжливост.
Кураж.
Себеотрицание.
Честност.
Сила.
Присъедините се към Националната полиция.
Превърнете живота си в приключение. Присъединете се към нас.
- И край!
- Добре, стоп! - Отлично. Идеално!
- Това е. Благодаря.
- Потресаващо. Отлично!
- Отлично, хареса ми.
- Може ли още един дубъл? - Боя се, че няма време.
Можем ли да преминем към номер 50?
- Видя ли всичко? Хареса ли ти? - Да.
- Не е лошо, а? - Да. Не е зле.
Открили са тяло на върха на Айфеловата кула. Идваш ли?
Не мога, имам да снимам още една сцена.
Съжалявам, съжалявам. Разбира се, че ще дойда.
- Само да си сваля грима. - Да.
Просто имам малко тен и малко блясък.
- Ще стане бързо.
- Блясък ли? - Блясък.
- На кожата. - Та ти целия блестиш.
- Наистина ли? - Да.
- Тогава трябва да направя още един дубъл.
- Чакай. Ти си първи. - Криминална полиция на Париж!
- Как беше? - Не е зле.
Превод - Иво Иванов Тодоров