ШАБРИС НЕПИЪР-ЛОРЪНС
МЕРИ КОНЛОН
ОЛИВЪР ДЕВОТИ
Сценарист и режисьор: ФИЛИП СТААЛ
МАЙКАТА, СИНЪТ, КЪРТИЦАТА И ОРЪЖИЕТО
Принуди ме на 35 години да готвя. - Трябва да можеш да готвиш.
Татко ме научи да стрелям. - Не можеш да ядеш оръжия.
Мога да си поръчам пица. - Тази украинска яхния е по-вкусна.
Не, не, трябва да ги обелиш.
Белачката е там.
Солта ни е свършила. Отиди да купиш.
След малко. - Веднага.
Да, мамо.
Готвим украинска яхния.
Какво е станало?
Искате отмъщение.
И аз искам.
Вече семейството е в мои ръце и ви казвам…
Рано е за отмъщение.
Това е грешно решение.
Може да има фатални последици.
Задръж си мнението. Не решаваш ти…
Не изпадай в истерия. - Не съм истерична!
Господството не е женска работа.
Може би трябва да намерим…
друг наследник на Олег.
Благодаря ти, Гунар.
Няма да забравим, че татко те уважаваше.
Ако те чуя пак да говориш така с майка ми,
ще ти видя сметката.
Ясно ли е?
За Гертруд.
За Гертруд!
Хубава прическа. Обикновено не харесвам жени с къси коси.
Радвам се, че съм изключение.
Значи ти си Роуз.
Не го приемай лично, но не ти вярвам.
Тимо каза, че ставаш,
но той е кучка. Не вярвам на кучки.
Ти кучка ли си?
Не мисля.
Внимавам какво слагам в устата си.
Хубава смешка.
Хареса ми.
Знаеш ли, какво си мисля за Ричи.
Винаги е можело да му се вярва.
Откога работи за нас? - От доста време.
Добре.
След като така или иначе ще се реорганизираме,
бихме могли да помислим…
Да му дадем татуировка? - Заслужава я.
Да, така е.
Нуждаем се от помощ.
Джим Ес, финансов консултант на вашите услуги.
Преди да започнем, имам въпрос.
Колко държиш на колената си?
Ще повториш ли, каквото казахме?
Поверителността е задължителна.
Не мога да снасям на ченгета това, което знам.
Съпругът ми остави добър бизнес, но документацията…
Разбира се, няма проблем. За какво говорим?
Данъчни измами, наркотици, убийства, грабежи, проституция?
Без проституция, останалото - да.
Супер. Започваме ли?
Ще направим електронна система, за да следим приходите.
Кой доставя? Колко често? Колко? В единна система.
По категории: Алкохол, наркотици, оръжия, изнудване, хазарт.
Спри се! - Какво направих?
Не пиши по прозореца!
Използвай хартия като нормалните хора.
Парите за изпиране трябва да са в кеш
и да са част от бизнес, който не буди подозрение за доход.
Сериозно ли? Пералня?
Като една красива приказка без край.
Какво става?
Точно тя ни трябва.
Има ли къде да… - Колко?
4 паунда за нормално, 5 паунда за… - За мястото. Колко?
Имате грешка. Не го продавам.
Има ли, къде да поговорим?
Шубе. - Я да мълчиш.
Изглежда, че намерихме липсващите пари.
Да?
Тим е арестуван. Продавал е оръжия на пристанището.
Да се поти до сряда. Измъкнеш ли го,
кажи му, че 2 месеца ще удържаме 10% от дела му.
Трудна работа. Няма да го пуснат под гаранция.
Съдията каза, че го чака процес, заради свидетелски показания.
Процес? Пипнали ли са нашата пратка?
Не. Продавал е свои оръжия.
Тъп шибаняк.
Знаеш ли какво бих направил, ако беше Тим?
Я престанете! - Съжалявам, госпожо.
Колко зле ще ни се отрази? - Ами…
Единствено той ни снабдява с оръжие, бих казал - минус 15%.
Ще ни липсва много, така да се каже.
Ако търсите…
Ако търсите заместник, чувал съм за едно момиче.
Коя е тя? - Познаваш Макгоуънс?
Имаха почти същият проблем…
Помогна им за по-малко от седмица.
Намери я. Ако става, доведи ми я.
Осъзнавам, че сега не е точният момент.
Имаме доста проблеми. Каза, че е по-добре…
Да изчакаме. - Пак говориш за баща си.
Просто… на свобода са, дори не знаем кои са.
Тревожа се. Нямаш си идея.
Ще разтършувам с Ричи, преди следите да изчезнат.
Ударим ли ги, ще отвърнат.
Нямаме нужда от това. - Гунар смята, че трябва да отвърнем.
Като Гунар ли мислиш? - Да, няма значение кой го е казал.
Докога да чакаме, за да отмъстим?
Говориш само да го отложим, нали?
Какво искаш да направя с телата?
Остави ги.
Остави ги там.
Новото момиче е тук. - Да влезе.
Ей Джей, това е Гертруд. Гертруд - Ей Джей.
Млада си. - А вие на години.
Защо Ей Джей? - Защото Ричи смята, че е забавно,
но не е. - Защо Ей Джей?
Можете да ме наричате Роуз. - Защо си тук, Роуз?
Ричи каза, че искате да ме видите.
Добра ли си в контрабандата? - Не обичам да се хваля, но…
Опитай я.
Украинска яхния. Гъбите трябва да са пресни.
Добра е. - Не е нужно да си любезна.
Пресолена е. Солта е като доверието.
Ако е малко, можеш да добавиш, но ако прекалиш, става…
Истината е, че съм я пресолила. Как да ти имам доверие?
Защо си тук? - Ричи каза, че искате да ме видите.
Това вече го каза. - Не ви разбирам.
Тук работят само умни хора, може би трябва да си тръгнеш.
Тук съм, защото тъпака се прецака и го арестуваха. Умно ли беше това?
Не особено. - Носеше ли ви по 100 броя на месец?
Можеш ли повече? - Не ме обиждайте.
Нарежи ги на тънко.
Гертруд?
Просто…
Просто си търся телефона.
Този ли?
Благодаря.
Честит Рожден Ден. - Благодаря ти.
Мирише хубаво.
Плащам повече за по-добро изживяване и достъп до приложения.
След 6 месеца ще се скапе… - Не се знае.
Проблемът при този е, че няма достатъчно памет.
Не е бърз и процесора му е скапан.
И аз попитах: Неудобно ли е?
И Макс изтърси: "За теб винаги."
Реч!
Преди година се срамувах от очилата, но вече не.
Искам да благодаря на всички, че сте тук.
Не говоря конкретно за партито.
Последната година беше трудна. Беше важно да получа подкрепа
от добри и силни хора като вас.
Благодаря. - Нямаше предвид теб.
Говоря за всички ви. Всеки тук е дал нещо от себе си.
Някои направиха много, други не чак толкова.
Но всички дадоха нещо от себе си.
С изключение на един.
Някой използва смъртта на Олег, за да открадне от семейството,
докато беше слабо.
Знаеш кой си.
Аз знам кой си.
Изправи се,
за да те видят всички.
Достатъчно!
Какво мекотело.
Сега изпълзи навън
и никога не се връщай.
Казах: "Пълзи".
Сила и власт…
не са едно и също нещо.
Ти си нищожна жена, Гертруд.
И всички тук го знаят.
Не спираш, дори да си уморена. - На тях им е позволено, на нас не.
Те са уморени, защото са "работили здраво".
Ние сме уморени, защото сме слаби, постоянно.
Готова ли си, мамо?
Искаш ли да дойда? - Съжалявам, скъпа.
Само за членове на семейството е.
Хората ни говорят. - Да си говорят.
Питат, а не знам какво да им кажа. - Да млъкнат и да бачкат.
Мислиш, че поощрително? - Парите ще свършат работа.
Лоялност не се купува, наясно си. - Не се дръж като дете.
Ядосан си, защото не става по твоето.
Ядосан съм, защото не ми казваш причината.
Защото е мъртъв.
Каквото и да правим, няма да го върнем.
Може да ни коства всичко, което възстановихме. И за какво?
За да покажем уважение.
Мислиш, че ни гледа - разочарован, че не сме отмъстили?
Мислиш, че е в ада? - Не вярвам в тези неща.
Приемам това за "Да". - Приемай го както щеш, тръгвам!
Какво точно смяташ да правиш?
Къщата ни гори! Трябва да потуша огъня!
И кой пожар ще потушаваш днес? - Не можем да се разширим на изток.
Губим територии в Манчестър.
Не ни доставят чист продукт.
Слушай ме като говоря. Артър опитва да изчисти сметките ни.
Някакъв тъп политик иска да засили митническият контрол,
защото мисли, че е канал за наркотици. Направи ли го, ще загубим доста.
Не ми пука. - Но на мен ми пука.
Затова трябва да тръгвам.
Ти ли го направи?
Ти ли беше?
Беше добър син. Какво ти става?
Баща ми беше убит, а майка ми не прави нищо.
Не ми отговори. - Не отговарям на подобни обвинения.
Искам да чуя отговора.
Не сега! - Какво?
Джим се обади. Складът в Гринуич…
Ченгетата са го разбили. - Какво са взели?
Всичко. - Всичко ли?
Шибаняци. - Вземи Джим.
Още ли искаш да говорим за баща ти? - Да.
Какво искаш да чуеш, за да се успокоиш?
Да ми позволиш с Ричи да намерим убиеца,
след като се погрижим за склада.
Да ми дадеш хората, които ми трябват, за да отмъстим.
Добре.
Добре? - Добре.
Кой знаеше за склада в Гринуич?
Ти, аз, Джим, може би още трима. Защо?
Мислиш, че някой се е разприказвал?
Не.
Съмнявам се.
Явно сме сбъркали някъде. МИКРОФОН
Да, прав си.
Трябва да внимаваме повече.
Трябва да е вътрешен човек. Някой с лесен достъп до офиса.
Джим го няма. Не се е мяркал в кръчмите.
Жилището му е празно. Покрил се е.
Намерете го.
Хайде, Джим, защо си дегизиран? От кого се криеш?
Когато го намерихме, беше с очила и фалшиви мустаци.
Намерихме и билет до Узбекистан в телефона му.
Узбекистан? - Не могат да ме екстрадират оттам.
Ти ли сложи микрофон в офиса ми. - Микрофон? Какви ги говорите?
Отговори й! - Чуй те ме, нямам идея какво става.
Откриха склада и сега са по петите ни.
Още сте на свобода, защото явно събират доказателства.
Трябва да бягаме и то веднага.
Реши да бягаш, без да споделиш? - Паникьосах се.
Мислех, че ще се покриете. - Защо не ни каза, а?
Искаше да имаш преднина пред нас ли?
Не е бил Джим.
Не му вярвай. Кой мислиш, че е?
Опита се да избяга, това не е ли доказателство?
Той е страхливец. Не може да е сложил писалката.
Кой е тогава?
Мислят ме за мекушава жена с нежно сърце.
Трябваше да убия Гунар.
Хората са като овце.
Залаеш ли като куче водач, ще търчат, накъдето поискаш.
Изпрати им съобщение.
Среща? - Да, тук, утре.
Увери се, че всички ще са тук. Срещата е много важна.
Ще се погрижа.
Утре ще знаем кой е…
Всички ще разберат какво ги чака.
Този микрофон беше намерен вчера в офиса ми.
Надявам се,
че все още някой слуша,
за да разбере как действаме в подобни случаи.
Но първо…
Да разберем дали днес, имаме други неканени гости.
Сериозно ли?
Мамка му, какво е това?
Не е мой.
Макс?
Знаеш, че не бих го направил.
Сигурно някой го е сложил. Помисли за момент.
Гертруд, верен съм на семейството.
Знаеш, че никога не бих сторил подобно нещо.
Нейно дело е. - Не ме замесвай.
Виждал съм те да се въртиш около офиса.
Телефонът ми звънеше, търсих го. Мамка му.
Хвърли ножа, хвърли проклетият нож.
Хвърли ножа или ще те накълцам.
Мамо, не го прави. Недей, моля те. Това е Ричи.
Моля те, мамо. Това е Ричи.
Макс?
Знаеш, че не съм аз.
Недей, моля те.
Това е лудост, не!
Шоуто свърши.
Надявам се, че публиката и слушателите са разбрали,
как действаме в подобни случаи.
Хванах го да тършува в офиса, където беше първата писалка.
Тогава не си дадох сметка, но сега…
Макс, Макс! Върни се!
Макс, трябва да поговорим.
Не, моля те, не заминавай.
Макс?
Бих ти предложила питие, но ти не пиеш.
Днес ще пия.
Успокойте се.
Нямахте избор.
Той ме бутна.
Кой? - Макс.
И аз…
паднах.
Нарани ли ви? - Не, беше реакция.
Той не е като...
Не мога да го виня, заради гените му.
Гените му?
Не моите, естествено.
Съпругът ви, той…
Стига съм мрънкала.
Животът не е цветя и рози.
Здравей.
Чудех се…
Дали можеш да ме научиш да готвя яхнията с гъби?
Да.
Да идем и да наберем пресни.
Учила съм в Глостършир, после в Бромли.
Там съм карала и колеж за година, но се отказах.
Яката работа.
Измисли ли си псевдоним? - Маргарет.
Божичко, адски скучен е. Говорим за безопасността на сестра ми.
Тази ми харесва.
Не, размазана е.
Какво ще кажеш да те наречем Роуз?
От кого са? Майкъл? - Някой с мерак.
Кой би имал мерак, че чак и рози? - Спри да се напрягаш.
Кой е? Не, не и от Петър? - Ти го каза.
Мислех, че ти беше писнал, защото е женен.
Вече не е. Заряза я, заради мен.
Защо чак сега споделяш? Кога стана? - Преди седмици.
Седмици? Аз ти споделям всичко за живота си.
Обичам нацупената ти физиономия. - Затова ли все ме дразниш?
И така. Какви провинения имаш?
Дребна кражба, побой на служител на паркинг.
Не съм била в ареста повече от нощ.
Хобита? - Спорт, филми, боулингът ми е любим.
Политическа ориентация? - Консервативна, но не съм член.
Семейство? - Родители загинали при катастрофа.
Алергии? - Мляко, когато бях дете.
Готвиш ли? - Много съм добра.
Футбол? - В гимназия.
Награди?
Нормално е да не помним неща от детството.
Справи се добре.
Последно… Нямаш ли сестра? - Роуз няма.
По някаква причина ли го промени? - Да.
Така да е.
Готова ли си за първата си мисия?
Джонатан Труман, дребна риба. Продава фалшиви бижута.
Ще се срещнеш с него и ще купиш нещо.
Няма нужда да записваш. Показанията ти са достатъчни.
Разбрах.
Не ти вярвам.
Тимо каза, че ставаш,
но Тимо е кучка. Не вярвам на кучки.
Ти кучка ли си?
Не мисля.
Внимавам какво слагам в устата си.
Хубава смешка.
Хареса ми.
На твоите услуги.
За глупак ли ме мислиш? - Не, не.
Не те мисля за глупак.
Мислиш, че не надушвам куките ли? - Не, не. Куки?
Какви ги говориш?
Мисля, че си шибана кука! - Не, не, не съм.
Много ясно каза, какво не харесваш.
Появяваш се отникъде, не си уверена.
Можем просто да се разкараме. - Да се разкараме?
Знаеш ли, надушвам куките. Имам добър усет.
Никъде няма да ходиш. Мислиш ме за тъпак ли?
Не те мисля за тъпак. - Смърдиш.
Спри! Свали пистолета и да поговорим!
Умолявам те, свали пистолета!
Мъртва си, Лили.
Жалко е, че млад човек като теб си отде.
Андрю. Приятно ми е. Извинявай как се държах.
Не е за вярване.
Знаеш ли, не приличаше на закоравял престъпник,
който си го мести в другия крачол, че са го хванали ченгета.
Приличаше на ченге, което се насираше от страх.
Майната ти! - Спасих те, така ли ми благодариш?
Да, майната ти. - Споко, доста се провалят в началото.
Затова се уверяваме, как ще се справиш.
Майкъл е следващият.
Време е да се срещнеш с негодника.
Не е нужно бельото ти да е в тон.
Сутиенът може да е жълт, бикините - тюркоазни.
Не дай Боже, ако нещо стане и се озовеш в болница, ще е срам.
Не съм се замислила за това. - Не, не…
Твърде много сол. - Как ще е много?
Първо опитай и после врякай. - Къри на прах?
Сложих малко. - Къри в супата?
От кърито исках да сложа малко, потупах шишето и после…
Не съм ли те учила да готвиш?
Добре, ще опиташ? - Не. По-голяма си, първа си.
Да, ти си по-малка, но аз съм живяла повече.
Цял живот ти се доверявам, но сега няма да стане.
Не, не. - Хайде, само малко.
Не трябва ли ми купиш разтегателен диван?
Не трябва ли да си спиш у вас?
Ако спя у нас, няма да виждаш красивото ми лице, всяка сутрин.
Каква загуба.
И закуска в леглото няма да ми носиш. Внимавай.
Тази мисия не е каква да е.
Най-доверените им членове получават татуировка - черен пръстен.
Това е целта ти.
Нужно е много време, за да спечелиш доверието им.
Ами синът й Макс? - Не доверява лесно.
След смъртта на баща си е втори. - Макс има доверие на Ричи.
Спечеля ли Ричи, в играта съм. - Ето как действаме.
Разпространяваме историята за Роуз Уокър - контрабандист.
Ще пипнем сега действащият и те ще потърсят теб.
И Ричи се хваща на въдицата.
Възможно е да възникне проблем.
Тези хора, които трябва да спечелиш вероятно пият много.
Страх те е да не ги виня ли? - Ще трябва да пиеш наравно с тях.
Трезва съм от 521 дни.
Колко от агентите ти биха се похвалили?
Повечето не е нужно да се хвалят.
Трябва да знаеш повече от тях. Детайлите са важни.
Една грешна дума и си заподозряна.
Сега…
Кажи ми какво знаеш за "ЗИГ Зауер".
"ЗИГ" е швейцарска компания.
Индустриална компания, основана през 1860 година.
Стават известни най-вече със серията "Зиг Зауер".
Най-популярният им пистолет е…
"П 226 ЕС ТИ", заради слабия му откат.
"П 226" тежи 964 грама,
работи с патрони 9 мм.
Вдъхновява появата на моделите "П 228" и "229".
Лесни са за зареждане
и са добре балансирани.
Чудесно.
Купих го преди месец. Какво ще ми кажеш за него?
Барманът няма ли да мрънка? - Ние сме собственици.
"Ние"? - Ще стигнем и дотам.
Какво ще ми кажеш за пистолета?
Изглежда яко.
И? - Изглежда яко.
Не ми пука. - А може би трябва.
Най-добрият пистолет е този, който не е ползван.
Често ли го ползваш? - Достатъчно.
Колко често? - По-често, отколкото ми се иска.
Защото работиш за "ние" ли?
Мислиш, че имам пистолет, само да всявам страх ли?
Всеки, който си купи неточен пистолет
се грижи повече за външния вид, а не за предназначението му.
Ако търся нещо добро, какво ще ми препоръчаш?
Голям мъж като теб?
"П 226".
Предпочитам "П 300".
Аз пък предпочитам хора, които не говорят глупости.
"П 300" не влиза в производство.
Какво пиеш? - Не пия.
Защо? - Пила съм достатъчно.
Твърде много и често. - Звучи забавно.
Беше, за известно време.
Дай една бира и минерална вода.
Пия и ябълков сок.
Дай й вода, и ябълков сок.
Приятелят ми е на почивка, не се знае кога ще се върне.
Търся партньор. - На почивка замина, така ли?
Задаваш много въпроси. - Ти пък отговаряш оскъдно.
Прецака се и го пипнаха.
Ще ми се да знам с кого си имам работа.
Ричи.
Приятно ми е, Ричи.
Представляващ - мистериозните "ние".
И на мен ми е приятно, г-це "Ябълков сок".
Както казах, ще стигнем и дотам.
Кой е?
Явно ти харесва да красиш коридора.
Ричи съм, доведох приятел.
Ще ни отвориш ли?
Хайде, не се бъзикай.
Хайде де!
Време беше. - Разкрита си!
Знаем какви ги вършиш.
Какво знаете? - Че си кука. Шибано ченге.
Къде ти е значката? - Къде е камерата?
Камерата в лампата ли е? - Здравей, "мамо"!
Къде са оръжията? Продаваш, а няма ни едно.
Това ли репетирахте в коридора или импровизирате?
Знаеш ли какво значи това?
Значи, че не сме вчерашни.
Определено.
Мислиш ли, че се майтапим?
Мисля, че…
Тези 45 секунди от живота ми, никой не може да ми ги върне.
Казах ти, че е готина.
Добре. Да тръгваме. - Къде?
В играта ли си или не?
Ще се видим долу. - Размърдай се.
Да тръгваме.
Хайде, мързеливци.
Толкова стига.
Роуз…
Ще извлачиш ли тялото от багажника?
Мили Боже!
Видя ли я, как вдига щанги?
Прекърши се като суха клонка.
Какъв боец, а? - Много смешно.
Беше тест. Ще ти покажа видеото, когато се върнем.
Завлачи го доста надалеч.
Дебелият Боб яде до последно.
Беше доста тежък, явно е едър мъж.
Записа ли нещо? - Разбира се.
Всичко съм записала. Включително за Гертруд.
Призна за всичко, само ни трябват документите.
Не искам да те насилвам. - Но го правиш.
Трябва да дадем резултати.
Няма нужда да ти казвам, че костюмарите не ни подкрепят.
Така ли? Какво стана с оптимизма ти?
Още го имам. Трябва ни резултати, за да не ни отрежат.
Вземи го.
Има микрофон. Записва от всички посоки.
Не прави добър запис, но е по-безопасен от микрофон на теб.
Безопасен ще е, като се отърва от него.
Проблем ли ще е?
Ще се справя.
Тогава спри да мрънкаш.
Мислех, че мога да си помрънкам.
Шансовете ти намаляват, искам резултати.
Просто, дай ми нещо, за да има мира.
Утре Ричи ще ме води някъде. Мисля, че е среща с шефката.
Надявам се, да имаме сделка. - Добре.
Те имат нужда от теб, така че помни…
Тестват ме.
Запозната съм. - Искай половината предварително.
Половината? Това са 100000, няма да са съгласи.
Поискай и не колебай.
Нямат избор. И вземи това.
Сложи го на място, което си струва.
Тук работят само умни хора, може би трябва да си тръгнеш.
Тук съм, защото тъпака се прецака и го арестуваха. Това умно ли беше?
Ти по-добре ли се справяш? - Не ме обиждайте.
Нарежи ги на тънко.
Трудно се доверявам. - Добра самозащита.
Какво? - Разумно е да се внимава.
Какво би направила за мен, ако ти имах доверие?
200-300 оръжия на месец, зависи какво ви трябва.
Искам половината пари в аванс, като гаранция.
Много искаш.
Много оръжия, много пари.
Може да избягаш. - Може да ми видите сметката.
Може да мислиш да се покриеш. - Може би имам големи разходи.
Или може би съм си патила от доста клиенти.
Не се правя на важна, но искам половината предварително.
Получавате всичко, което искате - навреме.
Гарантирам го. И аз плащам авансово на хората ми, за да са спокойни.
Ако не сте съгласни, няма проблем.
Беше ми много приятно да се запознаем.
Няма нищо по-вкусно от домашно приготвената храна.
Уморена съм, ще си лягам.
Не, не.
Приятно ми бе, че се запознахме, Роуз.
Лека нощ. - Лека нощ, мамо.
Къде е тоалетната? - Натам и вдясно.
В петък ще е тук. - Кой?
Телефонът ми.
Същият, като този дето имаш? - Не, подобрен е.
А на външен вид? - Все много знаеш.
На шест месеца пускат нов.
Що не пробваш нов модел. - Този е нов. По-красив е.
Различен цвят, по-лъскав е.
Чувам, че звъни.
Спря! Ти ли го изключи?
Не.
Спря да звъни.
Я ми звънни.
Мамка му.
Ако ми задръстиш гласовата поща, ще се ядосвам.
Ей, Ей Джей.
Какво правиш тук? - Ходих до тоалетната.
Да си виждала телефона ми? Чух, че звъни, но не го намирам.
Не е в тоалетната.
Всичко наред ли е?
Малко е притеснително.
Загази го, малката.
Бъзикаш ли се с нас?
Много, много пари. Добра стока. Добра работа.
Замалко да се издъня.
Смяташе, че сме при правилния контейнер.
Беше пълен с кашони.
И в тях кутии с корнфлейкс.
Хвърляше корнфлейкс навсякъде, за да намери оръжията.
Добре, поръчката ни е тук. Наздравица, бързо.
За теб. Справи се много добре. - Наздраве!
Хайде, Ей Джей. Празнуваме. - Давай на екс.
Знаете, че не пия. - Просто уважи празника.
Давай. Ще поръчаме още. - Само едно.
Пий, пий, пий!
Какво можеш да поръчаш за нас? - Пак от същото.
От същото? - От същото!
Не, нямах това предвид.
Здравей! - Извинявай, закъснях.
Не чух алармата. - Не си закъсняла.
Не каза ли за три часа?
Снощи ми прати съобщение да се видим по-късно.
А, да. Извинявай, след снощи не ми е добре.
И аз искам да ме черпят.
Защо си толкова щастлива?
Забавно е. Сутринта проходих с десния си крак.
Понякога си просто в настроение. Или защото…
Получих първата си изложба.
Не! Божичко, честито! Кога? Къде?
След два месеца. Малка галерия в Истборн.
Я дойдат десет души. - Това е невероятно.
Какво?
Знам, че не можеш да дойдеш, но бих се радвала.
Ще дойда.
Какво стана със Спящата красавица?
Направи ли го? - Не беше кой знай какво, но…
Нали вече няма жена? - Дано се съберат.
Чувствам се виновна. - Нали не очакваш да те утешавам?
Всъщност трябва, защото ти нося подарък.
Нямам рожден ден.
Ем…
Беше на мама. Не мога да го приема. - Аз съм ти сестра.
Трябва да ти пазя гърба.
Ако не мога да съм теб… може би тя ще бъде.
Там, отгоре.
Как е…? Знам, че не можеш да говориш с подробности.
Всичко е наред ли е с… проекта ти? И с теб?
Добре ли си, наистина?
Как да разбирам въпроса ти?
Забрави.
Мислиш, че не съм добре ли? - Да говорим за нещо друго.
Приятно ми е да те… - Не, искам да знам какво си мислиш.
Честно ли? - Честно.
Няма да се ядосаш, нали? - Ще се постарая.
Просто…
Сякаш започва да те притеснява.
Това е напълно разбираемо.
Нямаше да издържа и три седмици, камо ли три години.
Две и половина.
Звучиш ядосано. - Не съм ядосана.
Да, обикновено ти се отдава да ме дразниш.
Просто изглеждаш малко уморена. - И?
Може би е време да се осъзнаеш.
Осъзнала съм се.
Защо не говориш с шефовете си?
Записах се по собствено желание.
Лили, даде им три години. - Две и половина.
Не е ли достатъчно? - Нямам краен срок.
Значи ще продължиш? Ами ако е твърде дълго?
За какво? - За теб.
За какво?
Давай, питай ме и това, което се каниш от шест месеца?
Пак ли пиеш? - Не.
Добре. - Доволна ли си?
Предоволна.
Мога да те измъкна.
Още сега. Качваме се в колата ми…
И ще те закарам до гарата.
Има ли за какво да ги съдим?
От снимките ми, записите ми…
Има ли за какво да се хванем? И не ме лъжи.
Няколко дребни риби. - Макс, Ричи, Артър - те са важни.
Събират се на семейни срещи, без теб. - Оставих писалката в кабинета й.
Добра работа, но не ни дава много.
Да скриеш микрофон е като игра на Дартс със завързани очи.
Никога не знаеш какво ще уцелиш.
Има още един…
Не е нужно да си в стаята, за да ги подслушаме.
Нямам достъп до стаята. Как да поставя микрофона?
Скрий го в някой, който има достъп.
Някой, който ще бъде там.
Защо не си вдигаш скапания телефон? - Вероятно е на тих режим.
Имаме среща, важна за всички. - Разбира се. Да си взема якето.
Дай ми една чаша вода, че прежаднях.
Цял ден търча, за да ви събера.
Трудна си за откриване.
Наумил ли си нещо?
Снимаш ли? - Най-вече птици. Просто хоби.
Леле какъв голям обектив. Изглежда професионален.
Трябва добър зуум, за да снимаш птици.
Как да видя снимките? - Не и преди да съм ги редактирала.
Ще ме помислиш за лош фотограф.
Няма да те критикувам. - Много мило.
Не трябва ли да тръгваме?
Здравейте.
Този микрофон беше намерен вчера в офиса ми.
Но първо…
Да разберем дали днес, имаме други неканени гости.
Мамка му, какво е това?
Не е мой.
Гертруд, верен съм на семейството.
Знаеш, че никога не бих сторил подобно нещо.
Нейно дело е. - Не ме замесвай.
Виждал съм те да се въртиш около офиса.
Телефона ми звънеше, търсих го. Мамка му.
Хвърли проклетият нож или ще те накълцам.
Майк, Майк.
Мамо, не го прави. Недей, моля те. Това е Ричи.
Искала си да ме видиш? - Да.
Какво става?
Готова ли си да се присъединиш към семейството?
Какво?
Да, искам да кажа да. Да, готова съм.
Всички ли са съгласни?
След случката не съм виждала Макс…
Но да, всички са съгласни.
Така че… да започваме.
Ти ли ще я направиш? - Да.
Толкова много съжалявам.
Заслужи си го.
Беше ти приятел.
Беше добър човек.
Ченгетата го пипнаха. Какво трябваше да направя?
Разбира се. Даде добър урок за лоялност.
Тези стават ли? - Не.
Отровни са.
Освен това са много горчиви.
И тези не. А, онези там.
Ето тези.
Използвай нож.
Не наранявай корена. Така догодина пак ще поникнат.
Номерът е да се нарежат на тънко. И да не се готвят много.
Тогава вкусът им е по-добър. И не се разкашкват.
Ще ти покажа, когато се приберем.
Не забравяй, добавяш гъбите, когато яхнията е готова.
И те ще се сготвят.
И не забравяй солта.
Много, много сол.
Не мислех, че толкова държиш на него?
На Ричи ли?
Или на татко?
От колко време го знаеш?
От доста. Аз просто…
Защо?
Баща ти беше чудовище.
Криеше го. Но аз знаех.
Умело се прикриваше.
Много внимаваше.
Не искаше синът му да разбере.
Още лъжи. - Не.
Помисли. Ти си умно хлапе.
Не съм хлапе.
Ти си моето хлапе.
Завинаги.
Уби татко.
Да.
Уби най-добрия ми приятел.
Да.
Вярно ли? Не мисля, че ще се получи.
Ще си разделим сметката. - Обичам чоризо.
Втора среща в Брайтън. - Да.
Можем да идем на увеселителен парк.
Да, ще идем. Обичам увеселителните паркове.
Мерси.
Точно като преди.
Мисля, че съм съсипала дивана ти.
И аз така мисля.
Вече никога няма да мирише, както преди.
Беше толкова красив и удобен.
Да почива в мир.
Вероятно е малко късно за признание.
Така е.
Извинявай, Ем. Наистина.
За алкохола или за лъжите?
И за двете.
Какво те накара да посегнеш пак? Защо започна?
Сама си причиних главоболието, което имам.
Какво те накара да посегнеш пак?
Аз съм алкохолик.
Така ли се защитаваш? - Нападната ли съм?
Защо посегна пак към алкохола след пет години?
Има замесени много фактори.
Понякога е нужен само един.
Ако търсиш определен отговор, защо не го изречеш?
Искам да чуя твоя, така няма да го отречеш.
Спах два часа, едвам седя. - Защо започна пак?
Заради работата ми. Доволна ли си?
Защото не ставам за нищо.
Не смятам така. - Задръж си мнението.
Ако е заради работата ти, напускай, преди да се пропиеш.
Интересно заключение. Личи си, че си творец.
Шефът ти знае ли? - Може би.
Знае ли? - Защо?
Можеш да отречеш,
но се чудя дали някой не знае повече от мен?
Това заплаха ли е?
Лили, обичам те. Повече от всичко на света.
Не мога да гледам, как се разпадаш отново.
Надявам се да кажеш с шефа си.
Ако не му кажеш, ще научи от мен. Трябва да знае.
Нали ти пукаше за мен, искаш да ме уволнят ли?
Що за лудост е да лъжеш, за да запазиш работата си?
Писна ми от тайните ти.
Имам си свой живот, а ти твой. Аз не ти се бъркам.
Като дойда у вас натряскана и ти оповръщам дивана,
обещавам ти, че ще те послушам.
А, имах и среща, между друго.
Веднага стана любопитен, щом те видя да спиш в повърнята си.
Извинявай, ако развалих срещата ти. Изглеждаше сладък.
Откъде знаеш как изглежда? - Няма значение.
Да нямаш пак проблеми с паметта?
Знам, че искаш да ми помогнеш, но си нямаш представа какво става.
Нямам представа, какво става с теб.
А защо не знам? - Защото е тайна.
Принуждаваш ме да ти кажа нещо, което искаш да чуеш.
Взе да ми писва, така че кажи какво искаш да чуеш.
Защо не знам, какво става с теб? - Защото, не мога да ти кажа!
От три години ме е страх, че всяка грешна дума може да ме убие.
Шефовете ми искат резултати. Действам под стрес.
Нямаш си на идея, за какви пари говорим.
Пред мен разрязаха гърлото на един, чиято кръв обля очите ми.
Вдигаше врява, че аз съм виновна.
Да добавя и синът, екзекутира собствената си майка…
Застреля я в гората. Отзад в главата.
Лицето й го нямаше, за да не я разпознаят.
И може би след всичко това, имах нужда от едно-две питиета.
Защото, бях в гората с маниака и едва не ме видя?
Накрая се събуждам при сестра ми…
Единственият човек, на когото разчитам,
а тя ме напада.
Моля те, казвай какво искаш да чуеш, за да си доволна.
Наясно съм, колко е гадно, че съсипах срещата и дивана ти.
Можеш да разчиташ на мен.
Винаги.
Аз съм твоя сестра.
Не те чувствам такава.
Не ми пука за срещата или дивана.
Знам.
За мен ти си важна.
Винаги правя най-доброто за теб.
Дори и да ме мразиш.
Ако кажеш на шефа ми, ще те намразя.
Не ме принуждавай да го правя. - Как може някой да те принуди?
Отстоявай мнението си.
Лили, имаш нужда от помощ. Добре е да потърсиш.
Ето на, купи си диван. Няма нужда да е разтегателен.
Обиди ме с това: "Няма нужда да е разтегателен."
Ей.
Лили?
Нямаш особени наранявания. Късметлийка си.
Голяма.
Толкова си била пияна, че съм впечатлен, как си карала.
Какво?
Ще кажа нещо, което не искаш да чуеш.
Ще оценя, ако не го оспорваш.
Оттегляш ме. - Трябваше да го направя по-рано.
Говорил ли си със сестра ми?
Тя знае, че си тук.
Доста силен човек е, нали?
Какво каза?
По-скоро ми крещеше.
Харесвам я.
Най-добрата сестра.
Приятно съм изненадан, колко спокойно го прие.
Наистина ли искаш да ме оттеглиш?
Съкрушена си. Работата ти те стресира.
Заклет алкохолик. - Но съм и нещо друго.
Само една среща. И това ще е за последно.
Скрихме микрофон в медальона ти.
Записва всичко около теб.
Добре. Първата ни среща без Гертруд.
Първо ще говоря за случилото се.
Нападнаха ни - отново.
Как действаме?
Не можем да стоим със скръстени ръце.
Видяхме какво следва. Така че…
Напънете се.
Роуз, според теб кой уби майка ми?
Не знам. - Някой го направи.
Дай някакви предположения.
Предпочитам да не гадая. - Направи го, заради мен.
Добре. Не бива да изключваме турците…
Руснаците.
Фамилия Макгоуънс.
Не бива ли да ги изключваме?
И така, това беше всичко.
Ще ви уведомя за следващата среща.
Роуз, да поговорим? - Дай ми секунда.
Ще бъда кратък. Сядай.
Затворете, като излезете.
Искаш ли питие? Или пак си на сухо?
Вече се обърках.
Малко ми е рано. - Добре правиш.
За какво искаше да говорим?
Кога мога да видя снимките ти?
Снимките ти?
Сигурно вече си ги редактирала.
Мислех, че си просто любезен, а не, че те интересуват.
Искам да ги видя. - Имаш ги на флашка.
Нямаш ли сайт?
Просто ми е хоби.
Трябва да намериш облак, където да ги съхраняваш.
Добре. Ще потърся.
Притесни се…
Когато започнахме да говорим, как да съхраняваш снимките си.
Малко, да.
Сега ще те изненадам, какво си спомням от училище.
Не помня много от математиката, но едно нещо ми се е запечатало.
Даваха ни да изчисляваме координати на точки.
Координатна система.
Ако изчисленията са верни,
винаги получаваш права линия.
Първият път, намерих резултатите на две точки.
Учителят ги наричаше координати на точки,
но за мен си бяха точки.
Според координатите ми, нарисувах права линия.
Просто.
Винаги можеш да начертаеш права линия
между две точки, където и да са.
Мога да начертая права линия между две точки,
дори изчисленията ми да не са верни.
Но при три точки…
Ако не са поставени правилно…
Не можеш да ги свържеш с права линия.
Невъзможно е.
Забавно.
Не помня закуската си от вчера, но това го помня.
За разлика от мен.
Но помня, как реагира, щом поисках да видя снимките. Защо?
Това не мога да го свържа в точка, но си е точка.
СНИМКИ.
В началото на срещата, те попитах, кой уби майка ми?
Да, изненада ме. - Пролича си.
Честно казано, мисля, че знаеш нещо. - Откъде да знам?
Не искам нищо да казвам,
но сигурно си мислила, кой стои зад това?
Да, мислих. Някак неуместно бе да ме питаш пред всички.
Не очаквах такъв въпрос в началото на срещата.
Не мислех, че искаш да обсъждаш с мен.
Чаках въпроси за следващата сделка, за която имам много отговори.
Но този въпрос…
Не обичам да спекулирам…
Мисля, че напълно те разбирам, как се чувстваш.
Спомням си, стоях пред черната дъска, без да съм си написал домашното.
Бръщолевих разни глупости.
СРЕЩА.
Помниш ли последните думи на Ричи?
Всъщност предпоследните. Последните му бяха молба за милост.
Не ги помня.
Аз си ги спомням.
Била е тя.
Знам, че е тя.
Най-добрият ми приятел.
Виж само. - Сигурно се шегуваш.
Три години работа и три точки върху лист…
Застрелях майка си…
С този пистолет. - Какви ги говориш?
Говоря, че в момента изобщо не си изненадана.
Как знаеш, кога съм изненадана? - Беше там, проследи ни.
Бързо ще намерим решение. Ела в къщи и ще ти покажа снимките.
Снима, нали?
Светлината ме заблуди.
После свързах точките.
Майната им на шибаните точки! Математическа ти метафора няма смисъл.
Вероятно.
Метафорите никога не са били силната ми страна.
О, скъпа.
Добре ли си?
Изглеждаш малко бледа.
Истинското ти име Роуз ли е? Сядай, по дяволите!
Дори не е зареден.
Сигурна ли си?
Стреляй.
Докажи го.
Сега сядай, по дяволите.
Как е истинското ти име?
Лили.
Мерси.
Трудно ли беше да свикнеш с него?
В началото. - Но свикна?
Свикнах с много неща. - Защо го направи?
Ще си доволен ли, ако кажа, че просто си върших работата?
Убивал съм хора и за по-малко от това, което ти стори.
Не трябваше да се случи така с Ричи.
Но се случи.
Сега… - Майка ти го направи, не аз!
Защо я застреля?
Нямам намерение да го обсъждам с теб.
Тя те обичаше. - Тя предаде…
Печелиш време, разбирам. - Моля те, Макс, изслушай ме…
Обикновено предлагате на хората сделка,
но това не е за мен. - Моля те.
Помниш ли първата ни среща?
В моя апартамент.
Дължа ти 45 секунди.
Има пистолет! - Хвърли го!
Не стреляйте!
Изигра го добре. - Моля, Макс, остави пистолета.
Ще те застрелят. - Хвърли го, веднага!
Казах, хвърли го!
Съжалявам.
Знам.
Целта е свалена. Повикайте линейка.
Лили? Добре ли си? Простреляна ли си?
Андрю, обезопаси къщата. Хю, виж как е Макс.
Лили, чуваш ли ме?
Ще те изведем оттук. Нямаш вече работа тук.
Благодаря.
Превод по слух и субтитри: LoveMeNot
© 2022 Translator's Heaven subs.sab.bz
Искате да правите субтитри? Заповядайте при нас: subs.sab.bz