Добро утро, Гъс, приятелю с една перка.
Здравей, мамо, аз съм. Просто ей така.
Получих ти картичката и я сложих до аквариума на Гъс.
Да, красива е. Той е ядосан.
Все пита защо не го водя на хубави места.
Някой ден може да стане. Би му харесало да се махне,
но с една перка ще е трудно.
Както и да е. Мамо, тук всичко е наред. Не е зле.
Пак всяка сутрин се събуждам с усещането, че ме е блъснал бус.
И ако ти...
Продължаваш да продаваш стари метли и четки, нали?
Точно пред входа ми. Това... Няма проблем.
Съжалявам, че те изпуснах, мамо. Утре пак ще звънна. Чао.
Проклятие! Чакай!
Глупости.
Здрасти.
Я виж ти.
Май някой бърка голямата пирамида в Гиза с кошче за боклук.
Там няма нищо.
Може би няма,
но там
има нещо много зло.
Взимали са голяма метална кука
и с нея са изтегляли през устата
всички органи, с изключение на сърцето.
Как така? - Вярвали са, че сърцето
ще ти трябва, за да бъдеш съден в подземния свят
и само достойните ще могат да преминат в задгробния живот.
Гадно ли ще ти е? Да ти откажат задгробен живот.
Не, защото още не съм умрял, нали?
Стиви. Не започвай пак. - Извинявай, Дона,
Да, съжалявам. Взех ги.
Не знам колко пъти трябва да ти казвам,
че не си екскурзовод, Стиви.
Стивън. Казвам се... Стивън.
Безполезен си, ако не правиш това, за което ти плащат,
а то е - да продаваш това на децата.
Разбрах.
Здравей.
- Как върви търговията с бонбоните?
Всъщност не знам какво общо имат тези с Египет.
Тогава не са имали бонбони, нали? Не.
Имали са смокини, фурми...
Групата ми дойде, но пак да питам. Остава за утре в 7, нали?
"Утре в 7"? - "Най-добрата пържола в града"?
А, да, вярно. Да. - Нали? Добре.
Извинявай, но...
Какво? - Искаш да излезем ли?
Забавен си. До утре.
Стиви, негоднико!
Не знаех, че си я свалил. - И аз не знаех.
Пържола ли каза? Какво ще яде заклета веганка в месен ресторант?
Не знам, Дона. Може би салата, хлебчета.
Разбирам защо се е навила. Наистина си добър улов.
Ще донесеш ли тук хипопотамите? - Да, разбира се.
Таурт. Богиня Таурт. Това ми напомня...
Като идвах на работа видях банерите отвън.
Заради тях ли пак закъсня? - Не.
Съжалявам. Автобусът дойде...
Трети път тази седмица, мързеливец. - Да, знам.
Затова ти ще правиш инвентаризацията.
Да. Слушам, капитане. Не, исках да ти кажа, че банерите
и постерите на Деветимата... - На какво?
На Деветимата. Нещо като група
на най-великите египетски богове.
Хор, Озирис, Таут... - Спри се, моля.
Ако е опит да ставаш гид тук, отговорът пак е "не".
Не, опитвам се... От отказа ме заболя,
но се опитвам да кажа...
не търся пропуски в маркетинга, но има голяма грешка,
защото боговете са 7, а в Деветимата са 9.
Уволних двама, защото закъсняха.
Виж, ако не спреш да ме дразниш
кълна се, че ще те затворя в саркофага.
Там ще се разберете със скапания фараон за всичко.
Действай. - Да, добре.
Тръгвай. - Да, съжалявам.
Остави го. Изчезвай. Далеч от мен.
Добре. Винаги е приятно да говорим.
Лека нощ, Джей Би. - Лека, Скоти.
До скоро. - Скоти?
Стивън. С "в".
До утре.
Наистина. Тялото ми иска да стане
и да скита около 10000 крачки, не знам.
А аз дори не разбирам, докато не се събудя някъде.
Затова опитвам да остана буден нощем. Ти как мислиш?
Не, прав си, предполагам,
че и по-странни неща се случват на хората, но...
Не? Мисля, че е малко... извинявай.
Още един бонбон за човека.
А с момичето, от работата, за което ти казвах.
Утре имаме среща. - Извинете, ще ни снимате ли?
Да, разбира се. Имаме среща. - Благодаря.
Дори не съм я канил. Не знам как се случи.
Едно, две, три.
Готово. - Благодаря.
Не забравяйте бакшиша. - А, да.
Благодаря. - Благодарим.
Както и да е. Ако ще имам гадже в някой момент,
явно не мога да спя с белезници на глезена, нали?
Все едно да вдигна флаг с "внимание", нали?
Знаеш за какво говоря, нали? Да, знаеш какво говоря.
Трябва да измисля нещо.
Добре, ще тръгвам.
Беше ми приятно.
Добре, ще се видим.
Хайде, до скоро.
Здравейте! Добре дошли в "Останете будни".
Да започнем с решаването на няколко пъзела.
Решаването им е начин да останете будни.
Ако ви омръзнат, опитайте с книга.
Четенето държи умът ви зает.
Представете си, че сте в историята, която четете.
Има ли случка, в която искате да участвате?
Запомнете. Трябват 5 часа, за да запазите собственото си аз.
Здравейте! Добре дошли в "Останете будни".
Да започнем с решаването на няколко пъзела.
Решаването им е начин да останете будни.
Ако ви омръзнат пъзелите, опитайте с книга.
Здравейте... Има ли случка, в която искате да участвате?
Господи.
Това беше странно. Какво се случи?
Какво... какво беше това?
Заспивай, червей. - Ехо?
Не трябва да си тук. - Да. Напълно съм съгласен.
Къде си? - Предай тялото на Марк.
Какво? "Тялото" какво?
"Предай тялото"? Какво тяло? - Идиотът го контролира.
Ехо.
Здравейте...
Какво правиш? - Не, не, не!
Не стой така. Бягай!
Не, не, не! Моля ви! Не!
Тръгна към селото.
Какъв прекрасен ден.
Все едно сме в рая, но това не е рай, нали?
Това е мракът. Понякога се крие в сърцата ви.
Тук сме да направим Земята
да прилича възможно най-много на рая.
Кой иска да е първи?
Смел човек си. Оставяш се на Везните на правосъдието.
Искаш да служиш на богинята, преди да се е събудила.
Съдя те от името на Амит с частица от нейната сила.
Това е лице на добър човек.
Благодаря ти.
Кой е следващият?
Моля те, Хароу, трябва да знам.
Ела. Наричай ме Артър.
Ще приемеш ли решението на везната?
Да.
Съжалявам.
Бях добра зял живот.
Вярвам ти,
но везните виждат всичко. Може да е нещо в бъдеще.
Бих искал да си жива да видиш света, който правим.
Но, Амит реши.
Съжалявам. Имаше проблем със смяната.
Попаднахме на засада. Някой уби двама от хората ни.
Още ли е тук? - Според нас, да.
На колене пред Амит!
Гадост. - Ти...
Знам те.
Мен ли? Здрасти...
Наемник.
"Наемник"? Не, не, не съм наемник.
Продавам в магазин за сувенири.
Продавач съм. Казвам се Стивън Грант.
Опитвам да се върна у дома. В Лондон.
Лондон... Не знам защо го произнасям така.
Е, продавачо Стивън Грант. - Да?
Ще върнеш ли скарабея? - Как... какво? Разбрах.
Да... искаш да кажеш...
Нищо няма да му даваш. - Ето.
Препоръчвам ти да го върнеш.
Аз... аз не...
Опитвам се... Стига де. Все едно пръстите ми са замръзнали.
Не знам дали е то височината, но...
Ето, вземи. Странно. Извинявай, но...
Няма да повтарям. - Не го направих нарочно.
Не знам какво става.
Ето. Вземи го, вземи, вземи.
Опитвам да спра краката си. - Хванете го!
Не мога... не мога да спра краката си. Опитвам се да ви го дам.
Чакайте, чакайте! - Всичко е наред.
Опитвам се, човече. Кълна се. Опитвам да ти го дам.
Взех го!
Не! Идиотът се върна.
Съжалявам. Боже.
Аз ще... ще тръгвам... Да.
Боже! Господи!
Виждам, че си ядосан. Знам, че те ядосах. Съжалявам.
Моля те, недей...
Господи.
Не смей да изпускаш скарабея. - Добре, добре, добре!
Това е камионът ми! Моят камион!
Какво правя? Какво правя? Дори не си нося книжката.
Господи. Толкова много идват след мен.
Това е сън. Трябва да е сън.
Ще ме убият. Ще ме убият!
Хайде, скапана бракма! Раздвижи се!
Хайде, мръдни се! Благодаря. Извинявай.
Прекрасно.
Чакай, чакай! Съжалявам за кексчето! Не, не, не!
Събуди се, Марк! Ако той изгуби скарабея, ще убия и двама ви.
Не разбирам какво става! - Камион, глупако!
Какво? - Камион!
Не!
Не, не, не!
Господи.
Карам назад.
Нима хвърли пистолета? - Не знам какво правя.
Тогава ни напусни, паразит!
Хайде, хайде.
По дяволите!
Господи!
За какво са мечтали неандерталците. Палеонтолози...
Как е, Гъс? Добре ли спа?
Чудя се какво сънуват рибите.
Какво... рибата...
Какво значи "пак порасна"?
Вчера имаше една перка. Така я купих.
А днес какво виждаш? - Виждам две...
Две перки! Да. Сега има две перки.
Нормално ли е, или...
Ако искаш да я смениш, давай. Вече ти казах вчера...
За какво говориш? Вчера не съм бил тук.
Да, добре. Казвам, че всички са с две перки.
Не ми пука какво казват във филма за Немо.
Намери зоомагазин със сакати риби.
Нямам време за тези неща. - Чакай. Верен ли е часовникът?
Невъзможно. Сега станах. - Луд ли си?
Рибата не е наред, времето е грешно. Не си добре.
Гадост. Имам среща. Извинявай. Имам среща.
Добре.
Изглеждаш тъпо.
Още ли чакаме друг човек?
Да. Не изглежда добре, нали?
Сега ли ми звъниш?
Какво? Чакам в ресторанта за пържолите.
Време е за пържоли.
Да, изядох моята, благодаря. Преди два дни.
Какво? Нали се разбрахме за петък. Днес.
Точно така. Добре дошъл в неделя.
Е, стига де. Мисля, че петък идва след четвъртък. Нали така?
Това не променя факта, че днес е неделя,
което значи "изтрий номера ми". Чао.
Но...
Извинете, кой ден сме днес?
Неделя, г-не. - Не.
Ама... Наистина ли?
Скоро кухнята затваря.
Добре.
Тогава ми донесете пържола.
Разбира се. Откъде да бъде?
Искам най-добрата...
Пържола. Да, това искам.
От филето. Как я желаете?
Добре, да. Много добре.
Ще я направим запечена. - Да, добре.
Да. Звучи вкусно.
Да, мисля, че ме хареса.
Хареса цветята, да.
Да, скоро ще я доведа.
Да, мисля, че ще я харесаш. Има страхотно чувство за хумор.
Е, утре ща ти разкажа повече. Целувки. До скоро.
Искаш ли малко?
Добре.
Може да получих малко пръчици.
Ако ти си Гъс, аз съм скапаната Савска царица.
Какво е това?
Какво става?
Ето така.
Добре.
Лейла, Лейла, Лейла...
Да? - Боже! Жив си.
Да. - Само толкова ли?
От месеци звъня и пращам съобщения.
Не даваш никакъв знак, че си добре
и помислих, че нещо е станало с теб.
Къде си? Къде беше?
Ало...
Извинете. Току-що открих телефона в жилището си
и опитвам да разбера на кого е.
Какъв е този акцент? - Моля?
Какво става? - Извинете, но за кого ме мислите?
Какво значи "кого"? Какво ти става, Марк?
Как ме нарекохте?
Кой се обажда?
Защо ме наричате "Марк"?
Ало?
Не, не, не. Хайде де.
Стивън.
Ехо? - Стивън.
Трябва да спреш. - Кой говори?
Ще си навлечеш неприятности. - Не, не, приятелче.
Някой се шегува с мен.
Боже! Боже!
Мили Боже!
Какво по...
Стивън.
Стига се оглежда.
Боже! Какво става? Какво става?
Боже!
Не, не, "П". Хайде. Хайде към партера.
Задръжте вратата. Благодаря.
Здравейте... - Добре ли сте?
Да, благодаря. Изпуснах си контактните лещи.
Надявам се да ги намерите.
Проблеми с тока, а?
Винаги е така, нали?
На 5-тия ли се качваме? - Да, на 5-тия.
Приятелката ми Клер живее тук. Идвам на гости.
Тя ме очаква.
Какво става?
Господи. Този е истински.
Джей Би, как си?
Добре, Скоти, а ти? - Стивън.
Пак ли гледаш за видрите? - Прекрасни са, човече.
Да, супер. Виж, искам да наблюдаваш, защото ме следят.
Наистина ли? - Да.
Не пускай никой тук. - Това е музей. Ще ми е трудно.
Очевидно. Исках да кажа някой по-странен.
Всеки влиза. Входът е свободен.
Да. Този мъж... - Ще свалиш ли тези долу?
Моля те, свали тези долу. - Да. Секунда. Помогни...
Ще свалиш ли тези долу?
Господи. Мъжът от автобуса.
Не ми дреме. Свали тези долу...
Ще ги... - Дай ми минутка. Моля те.
Да, нали? Благодаря, Дона.
Довечера пак си на ревизия.
Значи наистина работиш тук. - Господи.
Мислех, че Стивън Грант е псевдоним.
Изненадах се, че те намирам тук.
Извини ме. Рони, този мъж ме преследва.
Не знам... - Хвала на Амит.
Благодаря. - Рони! И ти ли си част от това?
Човече, кълна се, че бръмбарът ти не е в мен. Аз...
Не. Скарабеят не е мой. Неин е. Познаваш ли Амит?
Дали познавам Амит... Не, не лично.
Тя е египетско божество, нали? Първият в света торбалан.
Такава е само за злодеите.
Ясно. - Омръзва й да чака
грешниците да съгрешат, за да ги накаже.
Ще плевиш ли градина, ако цветята са увехнали?
Не бих го правил. - Справедливостта на Амит
ни следва цял живот.
Разбирам. - Минало, настояще, бъдеще.
Тя знае какво сме правили и ще направим.
Супер, добре. Май в книгите са пропуснали тази част.
Само помисли... Ако Амит беше свободна,
нямаше да има Хитлер и поразиите, които сътвори.
Нерон, еврейския геноцид, Пол Пот.
Все лоши хора. - Но тя бе предадена.
Наистина ли? - От бездейните си събратя богове.
Дори от собствения си Аватар.
"Аватар". Сините хора. Харесвам го този филм.
Аватар значи... - За анимацията ли говориш?
Стивън. Престани. - Ще ме убиеш ли?
Влудяващ е, нали?
Гласът в главата ти.
Безмилостен и вечно недоволен.
Колкото и да се мъчиш да му угодиш,
той те поглъща, докато не останеш
само празна черупка.
Колкото повече помощ търсиш,
толкова повече заприличваш на лъжливото овчарче.
Не мога да ти помогна.
Аз се опитвам да ти помогна.
Видях те как уби онази жена в Алпите.
Само й казах това, които милиони скоро ще разберат.
Искаш ли да знаеш истината?
В теб има хаос.
Има... какво?
Пуснете го.
Мили Боже.
Ехо? Дона?
Допуснали са домашни любимци в музея.
Насам, момче.
Ехо?
Къде си, малък палавнико?
Насам, момче.
Ехо?
Класика.
Аз те чувам. Ти чуваш ли ме?
Да.
Стивън Грант от щанда за сувенири.
Дай ми скарабея и няма да бъдеш разкъсан на парчета.
Мили Боже!
Господи!
Стивън... Стивън, мога да ни спася,
но този път не трябва да се съпротивляваш.
Контролът трябва да е мой. Разбираш ли?
Не, какво... какъв контрол? За какво говориш?
Онова нещо ще разбие вратата. Времето ни свършва.
Добре. Чуй ме. - Проклятие! Не!
Слушай. Погледни. - Не! Ти не си истински!
Аз съм истински. - Не! Не си.
Нищо от това не е реално. - Стивън. Дай ми контрола.
Това е единственият начин. - Господи! Ще умра.
Ще умра, ще умра... - Погледни ме.
Няма да умреш.
Нека ни спася.
Превод и субтитри: mia_one
ЛУНЕН РИЦАР