Върни ми ръкавицата! - Вземи си я, шишко!
Ще те убия, ако не ми я върнеш!
Това съм аз - Адам. Бях дебел и гневен малък смотаняк.
Вземи си я! - Ще те убия!
Адам! Току-що измих пода. Остави брат си на мира!
Джери, направи нещо!
А това е брат ми Рос. Мисля, че този танц казва всичко.
Рос, пусни брат си да влезе.
Адам!
Благодаря за обаждането. Рефинансиране ли искате?
Сам ли ще поемете кредита? - Това ще гледа оценителят.
Само вътре ли ще правите ремонт?
Трябва да разгледаме доходи, активи и кредити.
Всичко изглежда чудесно. - Ще получите добри условия.
Има ли видими щети от вода? - Ще видим каква сума ще одобрим.
Ще ви спести над 6500 долара за пет години.
Ще се погрижим отлично за вас. Не се тревожете.
В четвъртък или събота ви е удобно? - По факса ли да ги пратя?
Кредитна или дебитна карта? - Честито за новата ипотека.
АДАМ
По истинска история
Добър въпрос. Спестените в първите две години пари ще покрият
всяко повишение в ипотеката. Зависи от пазара.
Много често се запазва същата.
Може дори да се намали.
Да, имало е такива случаи.
Имам цялото време на света за вас, г-жо Леник.
Мамка му...
Г-жо Леник, ако не ме вълнуваше, нямаше да ви дам номера си.
И нямаше да отговарям на обажданията ви сутрин
през последните 180 дни.
Отлично. Добре, кажете го.
Идеално.
Добре. Отлично. Ще се чуем скоро.
Ипотеката е обикновено най-голямата финансова сделка в живота на клиент.
Правилният подход към нещата, които ги притесняват, ще ги отпусне.
Адам, радвам се, че дойде. - Водех телефонен разговор.
Не преследвайте парите. Станете експерти.
И парите ще дойдат. Иначе накрая ще излезе,
че се въртите в кръг. И ще закъснявате за оперативки.
10,30 е. Скоро ще зазвънят възможни клиенти от Западния бряг.
Бъдете на бюрата си и покажете ниво.
Адам...
Каза, че имат много по-високи очаквания от мен,
защото имам най-голям потенциал. Казах, че съм привлякъл г-жа Леник.
Изхвърлих името й преди шест месеца.
Защото Ник Кан не го бива в продажбата на ипотеки.
Просто не си губя времето. - С напълно перспективни клиенти?
Какво му пука на Мики за ипотека за 70,000 долара?
При нея може да са 70,000,
но шефът й оглежда къщи за 3 милиона в Блумфийлд Хилс.
Шотове!
Искаш ли сок от боровинки?
Шотове с "Чивас Регал", моля.
Познай кого видях в "Ларк" снощи. - Имаш ли нещо предвид,
или искаш да знам, че си бил там? - Майка ми имаше рожден ден.
Но отвън се натъкнах на Хенри Шолър.
Дребен бездарник. - Не, вземаше своето ламборгини.
Сериозно? - Напуснал е "Фиделити"
с дълъг списък с имена и е открил собствена фирма.
"Фиделити" забелязали ли са, че им присвоява клиенти?
Няма значение. Ще е твърде скъпо да го съдят,
пък и какво са за тях милион годишно?
Изисква кураж. Наздраве.
Ти черпиш, шефе.
Извинете ме. - Тоалетната е ето там.
Не, аз просто... Хвана ми окото отдалеч.
Провериха ли документите ви? - Да не е реплика за свалка?
Ако искаш да знаеш името ми, просто попитай.
Не е нужно да виждаш шофьорската ми книжка.
Добре.
Ей, гладна ли си?
Агнешко и говеждо или говеждо и черен дроб?
Да? Говеждо и черен дроб.
Хайде, при нея.
Не бяга, просто мрази колата ми.
Благодаря. - Не бива да я пускаш
да пресича така улицата. - Добро момиче.
Здрасти. - Капучино с обезмаслено мляко?
Благодаря, Алън.
Какво да си взема...
Ти какво си взе? - Капучино.
Звучи добре.
Какво точно представлява? Винаги се обърквам за капучино,
макиато и онова другото.
Защо просто не влезеш в бара, вместо да ме дебнеш на улицата?
Съжалявам, познавам ли те?
Боже... - Какво?
Днес го вземам за навън. - Не, не. Кажи откъде те познавам.
Всъщност ще го пие тук. - Не, знам какво искам.
Добре, щом го вземаш за навън, може ли да повървя с теб?
Сериозно ли? - Да.
Добре. - Значи е за навън.
Благодаря. - Само да я взема.
Ще ни запознаеш ли както трябва? - Да, това е Алекс.
Алекс, това е красивото момиче, което видях в бирената компания,
която се престорих, че не помня, когато се блъснах в нея.
Каза ми името си, но не и номера си. - Ако толкова го искаше,
щеше да се постарае повече. - Адам Мисгар.
Кристин. - Трябва да правя лицеви опори,
за да получа фамилия? - Едно по едно.
Е, Кристин, къде отиваме? - Натам.
Учудвам се, че никога не съм те виждал в онова място.
Пристигнахме.
Ясно. Просто си идвала на работа.
Ще получа ли телефонния ти номер?
Трябва да ми кажеш колко неустоимо красива съм.
Няма никакво съмнение,
че си най-красивото и очарователно момиче, което някога съм виждал.
Това осветление бледнее в твоето присъствие.
Стига, това си го биваше.
Всички десет цифри...
Хайде!
Какво правиш?
Мики, Ейнджъл каза, че си искал да ме видиш.
Франк напуснал ли е? - Контрольорите хванали негодника.
Бил е като фабрика за фалшиви документи.
Толкова почтен на вид, а върши такива гадости.
Как мина вечерята? - Беше страхотно.
Заведе ли пленителното създание... - Кристин.
Да, вече стана месец.
Нервен си. Няма защо. Повиках те тук,
защото искам да заместиш Франк. - Като директор?
Работата е повече, но е по-добре платена.
И понякога някои хора ще те разочароват.
Трябва или да подобриш резултатите им,
или да ги освободиш. Приятелите ти, Адам.
Запази концентрация. Гледай в перспектива.
Мисля да купя тази сграда.
Адам! Адам, виж това.
Плазмен телевизор, флипер, пещ за пици отвън.
Къща до езеро е, не "Шейкис". - По-скоро семеен ресторант.
Събери всички без вагини и ги доведи на терасата.
Провери дали Ник Кан има такава, защото съм скептичен.
Момчета! - Рос, какъв ти е проблемът?
Никакъв. Страхотно парти.
Кажи ми. По-добре сега, а не после, между плача и повръщането.
Какво има? - Уволниха ме.
Леле... Това значи три от три.
Имам друга работа - да ти лъскам имиджа.
Боже, Рос... - Сега я изпълнявам.
Ела навън. Ще се почувстваш по-добре.
Добре!
Сигурно се чудите защо всички сте тук.
Кристин не е бременна.
Уволнили са Франк и Мики ме повиши в директор.
Да! Трент ще бъде дясната ми ръка.
Ник Кан, не знам за теб. Трябва да ми покажеш резултати.
Адам!
Божичко, Адам!
Уплаши ме.
Просто ела да работиш за мен.
Не бих могъл да нося онова делово облекло.
Не, ще е различно. Аз съм шефът. Може дори да си с брада.
Или да пушиш трева на бюрото. Важното е да сключваш сделки.
Не ме бива. Не успях дори да задържа кучето си, когато Триш ме напусна.
Знаеш ли какво ти е нужно? - Какво?
Ето какво. Нуждаеш се от самоувереност.
Това ти трябва. Да хванеш живота за топките.
Да. Ти си пияно копеле. - Да! Точно така.
Полярна мечка!
Следващия път, когато искам къща при езеро, ще я купя през лятото!
Това пукане, което чухте, ме преследва.
Пльоснах се право в дълбоката към метър вода.
Вратът ми клюмна напред. Тялото ми се вдърви за секунда,
а после се отпуснах напълно.
Казват: "Дай на някого достатъчно дълго въже и сам ще се обеси".
Забравят да кажат: "Дай на мъж повече увереност и ще се прецака".
Този път наистина си закъсал.
Адам! - Трябва да се махна от тази лодка.
Ще викна лекаря. - Рос?
Да, тук сме. - Адам, в болницата си.
Имам важно заседание утре.
Не се тревожи за това. - Щях да умра, докато се свестиш.
Ще се оправя. Рос? - Да.
Кристин тук ли е?
Здрасти, Адам. - Той се събуди.
Аз съм д-р Корбин. Как си?
Готов ли си за кратък разговор? - Какво се случи?
Хубавото е, че трябва да си върнеш известно движение
на ръцете и раменната област.
При удара главата ти е отскочила напред,
като 6-и и 7-и прешлен са се натрошили.
Изградих два нови прешлена от костната ни банка.
Статистически погледнато, говорим за дългосрочна парализа.
Какво? Ще е парализиран?
Да. - Завинаги ли?
Рос, не си усещам ръката.
Сестра, 2 мг ативан, моля.
Всеки случай е различен, но вероятно няма да си върнеш
по-голяма функционалност от сега. - Но е възможно?
Да, всичко е възможно, разбира се.
ДВА МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Ще се справиш. - Просто ми дай друга вилица.
Учим те на стратегии за приспособяване.
Дай ми вилица, задник такъв. - Да. Надут пуяк.
Лъки, не го окуражавай.
Добре.
Всички да изключат телефоните и компютъра в главата си,
който ви казва, че сте мъртви, но не сте. Тук сте.
О, надутият пуяк. - Здрасти, надут пуяк.
Цялата банда е тук. Нека се опитаме да се изцелим взаимно.
Казвам се Лъки. Това е Пийт Костенурката.
Сложете го по гръб и само гледайте.
Лари Скачача. Разкажи ни историята си.
Парашутизъм през 1984 г. После зациклих.
Къде? В дърво или в стол? Или в неуспешен брак?
Не искате да си играете на шамари с тази откачалка.
Повярвайте ми. Ще стигнем до теб след секунда,
но първо да чуем говорителя ни тази вечер - приятелят ми Джим.
Той ще ни разкаже историята си. - Благодаря, Лъки.
Ще ви кажа още сега, инвалиди. Голяма борба е.
Нищо не е същото. Не ядете и не спите по същия начин.
Не можете дори да чукате по същия начин. Водите битка.
Но важното е, че сте в играта. - Да, така е.
Не е за вярване.
О, надутият пуяк. Да минем ли към теб?
Можеш да минеш към целуване на задника ми.
Не, предпочитам да не го правя. Не целувам задници.
Особено на кретени като теб. И не ми говори повече така.
Не съм враждебен, но ако го направиш, ще те убия.
Все пак усещам враждебност. Не ми допада, особено в мен самия.
Искам да убия кучия син, но няма. Иначе трябва да изтрепя всички тук.
Няма да има свидетели. Какво ще кажете за почивка за раздвижване?
Тъй като сме инвалиди, ще вкарваме кошове, но с балон.
И ще се преструваме, че сме във вода.
О, вътре е студено.
Хайде, време е да свършите нещо.
По дяволите...
Сега се опитай да се обърнеш.
Едно, две, три.
Точно така.
Хубаво е, нали? Имаш напредък.
Виж този задник. Шегувам се. Да, голям напредък.
Адам! Хайде, всички.
Дърпай, дърпай! Браво, момиче!
Страхотно. Браво на вас!
ШЕСТ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Адам, имаш посетител.
Не е майка ми, нали? - Не, надявам се.
Здрасти.
"Здрасти"? Само толкова ли?
Съжалявам. Не ме бива особено в тези неща.
Не знам какво друго да кажа. - Имала си много време да помислиш.
Къде беше?
Сега си тук. Да тръгнем оттам.
Добре ли вървят нещата?
Страхотно. Всичко това е временно.
От ден на ден ставам по-силен.
Просто отнема повече време, отколкото очаквах.
Да... Изглеждаш добре.
Благодаря.
Тук са. Пристигнаха. Хайде, Рос.
Джери! Това няма да издържи. - Само не започвай.
Първо, не знам за какво говориш. И второ, завинтих го.
Тиксото е за изолация и сцепление. И изглежда супер.
Виж това съоръжение... - Добре дошъл у дома!
Ето го и него.
Джон, обадих се на службата за домашни помощници.
Ще пратят някого сутринта. - Хубава количка.
Синко... - Да не стоим на студа.
Ще отворя вратата.
Баща ти измайстори тази рампа. Хубава ли е?
Да, и не ни струваше нищо. - Просто ме вкарай вътре.
Хайде... Няма мърдане, Джон.
Алекс!
Това е... Ела тук. Всичко е наред. Аз съм, Алекс.
Закарай ме до леглото ми.
Махнете ги, за да не запъва количката.
Току-що мина отгоре. - Не спори. Прави каквото ти казва.
Ще ги залепя.
Знам, миличък. Ще свикнеш.
Защо си толкова унил?
Лежа наоколо като скапана възглавничка.
Да те изкараме оттам.
Джери!
Какво искаш? - Трябва да го извадим оттам.
Рос! Спри да се суетиш около него, Арлийн.
Да? - Трябва да го изкараме.
Добре. Какъв е планът?
Вкарахме го тук. Трябва да намерим начин да го извадим.
Сега е мокър. Внимавайте, хлъзгав е.
Просто излезте. - Не можем да те оставим там.
Хвани краката му. - Ще пипнеш пневмония.
Не искам да слушам! - Хвани краката му.
Оставете ме на мира! Разкарайте се!
Просто се махайте!
Съжалявам.
Ей, Рос?
Аз ще отворя.
Благодаря. - Вътре ли е?
Кой дойде?
По дяволите... Не ме докосвай, добре съм.
Внимавай, ще ме изпуснеш!
Внимавай с кучето. Има куче. Знаеш ли въобще какви ги вършиш?!
Другото! Просто не бързай. Внимавай.
Омаза ме целия с потта си.
Не го оставяйте вътре. Не контролира температурата си.
Много е опасно. Оправяйте се сами с този задник!
Довиждане, шишко.
Хубаво топло ястие, мамо. - Благодаря.
Да не съм го пресолила? - Може би.
Идеално е.
Няма нищо... - Арлийн?
Може и сам. - Не е срамно да поискаш помощ.
Не е поискал.
Здрасти!
Адам, аз съм Сюзън. Всички ми викат Сузи.
Не знам защо не се представям направо като Сузи.
Ще спести много време. Когато кажа на хората какво работя,
винаги отвръщат, че трябва да е приятно да вършиш нещо
толкова значимо или че помага да погледнеш живота си различно.
И всичко е вярно. - Махай се.
Говориш също като майка ми. - Разкарай се от дома ми!
Татко? - Здрасти, хлапе.
Реших, че може да ти хареса малко раздвижване.
Ето, прицели се за три точки.
Добре. Пази си главата.
Ей! Ела тук, разбойничке!
Татко, звъня ли в службата? - Да, ще пратят някого.
Изреди ли им нещата, които не искаме?
Да, наясно са. - Кога ще дойде човек?
Днес. - По кое време?
Не знам. Сигурно скоро.
Не съм сигурен. Защо е бързането? - Ще трябва да оставя децата
в басейна по някое време.
Децата, басейнът... - О, да.
Не съм те слагал на такова преди.
Ясно е как се използва,
но има също свещички и хартия...
Ще те оставя за малко сам.
Здравейте. От "Грижи за инвалиди" ли сте? Заповядайте.
Здрасти. - Аз съм в кухнята.
Що за акцент е този, по дяволите? - Рускиня съм.
Как е на руски: "Донеси ми кафе, преди главата ми да се пръсне?"
Вземи си го сам.
Много си забавна. Качи се в колата си и се върни в Сибир
или откъдето и да си. Уволнена си! - Не съм уволнена.
Уволнена си и още как!
Как ще се облечеш и почистиш? Не съм уволнена.
О, не, уволнена си! - Напускам.
Не може да напуснеш! Чакай, не може да ме оставиш тук.
Чакай малко! - Какво?
Не може ли да се пошегувам?
Е, ще ми донесеш ли кафе? Рускинята!
Защо не вършиш повече за себе си? Защо ти трябва толкова помощ?
Защо не ползваш електрическата количка?
Защото искам да върша всичко като преди.
Това е фантазия. Защо си фантазираш? Голям мъж си,
не си бебе, което да обслужват. Трябва да работиш,
да водиш свой живот. Осакатеното тяло е тъжна история.
Осакатеният ум е трагедия. Саша!
Саша е мой съпруг. В Сибир бях медицинска сестра.
Сериозно? Наистина ли си от Сибир?
Ядете ли кучешко? - Не е смешно.
Защо? Не разбираш ли от шега? - Трябваше да е по-смешно.
Ей, Саша, ти какво правеше? - Саша работеше в КГБ.
Добре. Това не беше зле.
Не, не ме бива в тези неща.
"Не ме бива. Аз съм Адам. Голямо американско бебе".
Ще падна...
Да. Сега се получи.
Защо държиш тоалетната в спалнята?
Защото е по-лесно.
В Русия и дресирана мечка не ходи до тоалетна в спалнята.
Колко животни имаше там? - Маймуна, мечка, коза...
Някой път ще ти разкажа история с коза. Хайде.
Трябва да се обръснеш. Саша!
Това е проблем. Саша ще го смъкне по-долу.
Добре си е там. - Пусни си комунистическа брада.
Отлично. Много добре.
Спри да танцуваш.
Дъската. - Дъска... Това е твоята дъска.
Искаш ли да влезеш вътре? Ще ми свалиш ли панталоните?
Сложих огледалата. Вече трябва да виждаш цялата улица.
Утре ще пробваме свещичките. Здрави черва, здрав ум.
Довечера ще играя покер. До утре, синко.
Утре ще вдигнеш килима.
Имаш симпатично семейство. - Щом казваш.
Имаш ли си момиче? - Момиче?
Момиче. Имаш ли приятелка? - Приятелка...
Мислех, че имам. После тя...
Просто си тръгна.
Забрави я. Хубав млад мъж си. Трябва да имаш приятелка.
Няма значение. Какво ще правя с нея?
Не е проблем.
Саша ми е втори съпруг. Първият беше едър, като дърво.
Но беше ли мил? Великодушен? Не.
Саша е мил и щедър. Интересен е.
Събужда чувства в мен.
Ако събуждаш чувства в жена, ще ти донесе удоволствие.
Възможно е.
Подходящата жена ще знае какво да прави с парализиран мъж.
Е, аз тръгвам.
Здравей, непознати.
Малък мръсник.
Чудех се дали може да ми пуснеш малко мангизи.
Какво? - На червено съм. Ще ти ги върна.
Разкарай се. - Сериозно, помогни ми.
Не мога. - Как така? Не ме бъзикай.
Имах болнични разноски от 80,000 долара, а нямам доходи.
Не мога да работя. - Как така? Не си танцьор.
Продаваше ипотеки по телефона. - По дяволите, Рос!
Съжалявам, че въобще попитах. Наистина.
Изкарай ме оттук. Да идем да пийнем по нещо.
Не мога да стана. Надървих се. - Я стига.
Моля те, просто ме изведи оттук.
Помниш ли, че се обаждахме на г-н Чинс за половин яйчено руло?
"Искам само половин руло". Татко ни заведе след тренировки,
а после изскочи с викове: "Ще ви убия. Не ме прецаквайте!"
Идентифицирането на обаждания съсипа всичко.
Има прекрасен вкус. Не съм пил от онзи момент.
Сериозно? - Да, бях пиян, когато се гмурнах.
Реших, че е по-добре да не пия повече.
Здрасти. Аз съм Бранди. - Здрасти.
А аз съм Рос.
Какво е? Парализа на долните или на четирите крайника?
Моля?
Парализиран си от кръста надолу или изцяло?
Изцяло. - Моля?
Какво? - Парализа на четирите крайника!
Съжалявам, слухът ми не е добър. - Очевидно.
Обичам мъже с такава парализа. - Хайде бе?
Може ли да седна в скута ти?
Ще ни донеса питиета. - Супер.
Кракът ми е сакат.
По-добре да сложим спирачките. - Справяш се по-добре от мен.
Да си сменим ли местата? - Бившият ми беше парализиран.
Но го зарязах. - Нима? Защо?
Много му играеха ръцете.
Бранди, стани от мен. - Какво?
Махни се от мен!
Рос! - Миличък, не се тревожи.
Знам решението. Ей сега идвам. - Рос, да си вървим.
Какво ти става? Падаше си по теб. - Спри количката. Хайде!
Добре. Свали ми панталоните. - Да бе.
Ще се насера. Свали ги, Рос. Моля те, не спира.
Свали ми панталоните! - Мамка му...
Изкарай ме от количката. Не искам да я изцапам.
Изкарай ме от количката. Рос, моля те!
Добре, по дяволите... Боже!
Господи!
Бях готин тип. Имах пари, секси приятелка...
А сега съм парализиран и се насирам на скапан паркинг.
Добре. Какво искаш от мен?
Сложи ме на земята и иди да докараш колата.
Боже...
Преди много време едно козле влезе в селото.
Видях го първа, но едно лошо момче - Серго...
Серго? - Да. Не беше добро момче.
Каза, че иска да го убие. Да нахрани близките си.
Казах: "Не, не е твоето козле. Прибери се в града".
В селото. - В селото. Спри да ме прекъсваш.
Не беше обикновено козле.
А много специално красиво козле.
Козлето знаеше, че е специално. Играеше си с мен.
Следваше ме навсякъде. Дори танцуваше.
Разсмиваше ме. Всички се влюбихме в него, цялото село.
Всеки се грижеше за козлето.
Но нощем спеше кри мен.
Ще ти прозвучи глупаво,
но козлето ми стана приятел.
Не домашен любимец, а приятел. Дори му дадох име. Миша.
Козлето Миша? - Да.
Миша. - И?
Какво? - Това ли е краят на историята?
Да. Щастлива американска история. Животът носи щастие.
Само щастие, щастие, щастие.
Лъжеш. - Не.
Напротив.
Евгения?
Дойде зимата. Сибирска зима. Всички гладуваха.
И историята свършва.
Изядохте Миша?
Лично аз го заклах. - Това е ужасно.
Понякога животът е ужасен. Всеки ден се будим
и правим избор. Да станем или да останем в леглото.
Ако избера да живея, ставам. Ако избера да умра, си лежа.
Жертва ли съм или оцелявам?
Просто е. Правя избор и оцелявам.
Евгения? - Да, Адам?
Дали Саша може да смъкне огледалото в банята по-ниско?
Саша!
Сега остава да разбера как да действам с педалите.
Така не става. Няма да се получи.
Да нямаш по-добра идея?
О, в хубав син цвят е.
Ей, надутият пуяк! - Лъки, Лъки...
Не помня да съм поръчвал кола от сакатите футболни майки.
Хубаво е за теб. - Да. Ела. Влизай вътре.
Чака ни работа. Много ми е приятно.
Лъки, това е брат ми Рос. Ще дойде с нас.
Добре. Щом ще идваш, ще буташ.
Действа също като кола, но достигаш всичко с ръце.
Газта, спирачките... Всичко е на волана.
И саката маймуна ще го подкара. Може и да си такава.
Мисля, че ограничението е 50. - Не бъди такъв мухльо.
Отличен шофьор съм.
Как те кръстиха Лъки? - Когато за пръв път се хвърлих
от моста Бел Айл. Втория път се забих право в една рампа.
Осъзнах, че си губя времето в опити да се самоубия,
и вече участвам в лотарията. - Какви ги дрънкаш?
Защото съм голям късметлия!
И защо спря с опитите...
Роди ми се дете. Още не говореше, но погледът му подсказваше:
"Днес ще се пребиеш ли, татко?" Нямаше да допусна
малкият гаден съдник да ме надживее. - Чакай. Роди ти се дете? Мислех...
Лекарства. Има една инжекция, която уголемява члена,
а главичката остава малка. Заприличва на торен червей.
Но виаграта си я бива. Действа много добре.
Само не възлагай големи надежди. Не са магически средства.
Да. Не знам дали мога... - Има само един начин да разбереш.
Само се погрижи да си с някого. Не с мен.
Много се радвам, че се прибрахме. Този тип е психопат.
Може, но поне е още в играта. - Донякъде.
Колко ти трябват? - Не...
Ще ти дам парите. Но с това приключваме. Сериозно.
Не можеш да си го позволиш. - Връщам се на работа.
Благодаря. Няма да те разочаровам. - Унижението не свършва дотук.
Трябва да ми помогнеш за чека.
Да? - Здрасти, приятел. Идвам.
Добре, чудесно. До скоро.
Тук пише, че е за инвалиди. Кажи му го, Мори.
Мястото е за инвалиди. - Кретен.
О, съжалявам. Не знаех.
Обуздай мацката си, Мори.
Г-н Адер, съжалявам за прекъсването. Извинете ме.
Това е първият ден на Ник. Не, тази информация ми стига.
Просто оставете формуляра. И да го подпишете.
В "Саут Бийч Кеш" думата ви е злато. Дочуване.
"Саут Бийч Кеш"? - Да. Звучи сериозно, нали?
Добре дошъл в палата за удоволствия. Страхотно е да си тук.
Ще пием ли бира после? Ще се видим в "Трипър Си" с играчи на "Тигрите".
Значи попълваш формулярите на клиентите?
И рефинансираш мъртъвци? - Случва се.
Шегуваш се. - Като начало си мислех,
че ще имаме няколко месеца да източим старите клиенти на Мики.
Но той спря кранчето след седмица. - Гадно е.
Всички други го правят. - Не и Мики.
Парите все ще отидат някъде. Защо не тук?
Откъде вземаш сведения? - Не питай. Да ти намерим бюро,
за да започнеш. Ще уволня Ник Кан веднага.
Трябва да си помисля. - Добре, ще го уволня във вторник.
Мамка му. Трябва да се обадя. Ще се видим ли довечера?
Да, сигурна линия е. Трябва ни осигурителният ви номер,
за да можем да ви одобрим.
До скоро.
О, хайде... Хайде...
Хайде!
Мамка му! Мамка му!
Гадост!
Адам, много закъсня. Къде е микробусът?
Микробусът не струва. - Така ли мислиш?
Да! Точно така, по дяволите! - Държиш се като дете.
Не съм ти направила нищо. - Ей, с това ли се занимаваш?
Ходиш да окуражаваш парализирани, защото нямаш нищо друго?
Животът ти е толкова празен, че го запълваш,
като масажираш и бършеш задниците на немощните?
Това е неприемливо. - "Неприемливо" значи.
Жалка си! - Напускам.
Добре.
Господи! - Добре съм. Завлечи ме до леглото.
Добре. Боже...
Ще трябва да помогнеш...
Сигурен ли си, че си добре?
Никога няма да проходя, нали?
О, стига, хлапе! Чу какво каза лекарят.
Татко, моля те.
Не, няма да проходиш.
Съжалявам, синко.
Много, много съжалявам.
О, Адам...
Господи...
Хиляди бегачи дойдоха за ежегодния Маратон на свободната преса.
Станах сутринта и се чувствах добре, което понякога е плашещо.
Не искаш да се чувстваш твърде добре много рано и излязох начело
чак след онзи ъгъл. Това са 42 км и никога не знаеш какво ще стане,
когато вложиш всичко от себе си. Тази година се ожених,
роди ми се дете, а това е просто черешката на тортата.
Малко емоционален съм, но се вълнувам.
Тук има много щастливи и изтощени хора, сигурен съм.
Но поздравления за всички участници.
Направи го!
Винаги си била търпелива с мен, а аз не ти дадох нищо в замяна.
Скъпи?
Никога не съм очаквала нещо... - Знам. Знам.
Просто... Искам да ти благодаря.
Моето мило момче...
Забелязах, че задира. Може да разширим рамките на вратата.
Няма да ги удряш винаги. - Би било чудесно.
Избра ли цвят за спалнята? - О, да, по дяволите...
Мамо? - Какво?
Искаш ли да избереш цвят за спалнята?
За твоята спалня? - Мамо, гледай да е мъжествено.
Мъжествено... Добре.
"Саблезъб". "Паломино". - "Паломино"...
Защо да не е цветът на блузата ти? - Забавно е.
Забавлявайте се. - Благодаря.
Няма защо. - Ще те убия.
Виж, хлапе. Измайсторих ти нещо. Сложи го на ръката си.
Така можеш да хващаш добре самобръсначката си.
Ако го обърнеш, може да ползваш химикалка или четка.
Благодаря, татко. - Искаш ли бира?
С удоволствие. - За теб - щом си свършиш задачите.
Задачи... Кой изпълнява задачи?
Не ти ли дадоха такова в центъра? - Да, но това е по-хубаво.
Рос? Ела насам.
Поклони ми се.
Заболя ме ръката. Какво става? Да не го вдигна?
Бях гневен и груб. А ти се държа с мен човешки.
Докато аз се държах с теб като с много други хора преди.
Но ти си наистина специална. Мила и великодушна.
Дрън-дрън. Накъде биеш?
Мисля да стана съвсем независим. Ремонтирам цялата къща за целта.
Но да съм независим значи, че се нуждая от теб.
Просто се върни. Моля те.
Добре, ще се върна. Но сега съм заета.
Добре, но само два дни седмично.
Не, три. Независимост.
Здрасти, Мики. - Адам...
Ще ме поканиш ли да вляза? - Да, разбира се. Заповядай.
Израснал съм тук. Моят старец имаше бар
на "Севън Майл" и "Удуърд". 10 години вървеше добре,
после се появиха проститутки и от "Борба с порока" го затвориха.
Да, чувал съм историята. - Искаш ли да видиш чорапите ми?
Погледни.
Харесваш ли моите?
Излива се върху чорапа ми. Гадост.
Защо не връщаше обажданията ми?
Не знаех какво да кажа.
Дори да се върна на работа, няма да има полза от мен.
Не, не го вярвам. - Нямам нужда от парите,
ако за това става дума. - Нямам представа
с какво се сблъскваш всеки ден. Но знам, че носиш
много ценни нематериални активи за компанията.
Не ми пука дали носиш печалба. Но не знаеш как въздействаш
на хората в целия офис. - Благодаря.
Претърпя неприятен инцидент, но поне си жив за следващия риск.
Работата ти ще те чака. Щом си готов за нея.
Работих здраво за онова повишение.
Не, това вече замина. Не може да има екип без ръководител.
Ако се освободи друго директорско място и ти се върнеш,
не се съмнявам, че ще бъде твое.
Ще си помисля.
Не, сам ще си отворя.
Благодаря, Мики. Сериозно.
Евгения, звъни се. - Очевидно е, Адам...
"Здравей, непознати". Ще си взема палтото.
Адам, аз просто... - Не е нужно да се извиняваш.
Срамувам се, че постъпих така.
Ще ми простиш ли?
Знаеш ли? Мразех те дълго време.
После се замислих по въпроса.
Ако се беше случило с теб,
нямаше да остана.
Как сме с времето?
Имаме 23 минути. - И?
Ти ми кажи.
Самолетът излита. - Сериозно?
Господи...
Вътре ли е?
Какво е усещането?
Приятно. А за теб?
Чувствам се прекрасно.
Здрасти. - Здрасти.
Трябва да вървя.
Кристин? - Да?
Няма да се получи.
Снощи за пръв път от много време се почувствах удовлетворена.
Да си с парализиран няма да те направи по-добър човек.
Съжалявам. - Аз също.
Закъсня. - Съжалявам, няма да се повтори.
Адам се върна към кариерата си и бързо заслужи повишение
до директор на отдел "Ипотеки".
АДАМ И ЕВГЕНИЯ
Срещна и се ожени за любовта на живота си Лиса,
а после им се роди дъщеря.
Адам почина на 31 юли 2017 г. Живя пълноценно до края.
Куражът и силата му го превърнаха в пример за всички,
които го познаваха.
Най-вече за жена му Лиса и дъщеря му Мейси.
Те бяха неговото вдъхновение.
В памет на...
АДАМ
Превод и субтитри КРИСТИН БАЛЧЕВА
Редактор МИЛЕНА ПАРЦУНЕВА
Обработка HD MEDIA