ВСИЧКО МИНА ДОБРЕ
15 СЕПТЕМВРИ
Да, ало?
Какво?
Кога?
Къде си? Идвам веднага.
Паскал.
Е, какво? - Ела с мен.
Къде е той? - В приемната на неврологията.
Насам, мадам.
Не се тревожете, мосю. Сега ще направим ЯМР.
Татко? - Мадам, моля.
Извинете. - Моля, изчакайте тук.
Насам, мадам. Ние ще се погрижим за него.
Ето така.
Лежете напълно неподвижно.
Започваме.
Мадам? Вече може да видите баща си.
Той е тук, почива си.
Ще ви оставя насаме. - Мерси.
Студено ли ти е?
Кажи ми какво стана...
Татко, мисля, че си получил инсулт.
Сега си в болницата. Ще се погрижат за теб.
Вървете си!
Скоро ще го прехвърлим в отделението.
Ще може ли да го придружим? - Разбира се.
Мерси.
Да отменя ли срещата си? - Не, върви, аз ще остана.
Сигурна ли си? - Да, няма нужда и от двете ни.
Върни се на работа.
Добър ден.
Не, има чубрица! - Това е шоколад.
Искаш ли моя сандвич? Сьомга и крема сирене, а?
Да.
Ето.
Заведете го на радиология.
Ще отнеме известно време. Може да си отидете.
Ще се обадим на вас или на сестра ви.
До скоро. - Мерси.
Той баща ви ли е? - Да.
И аз получих инсулт.
Все още съм слаб, но вече се подобрявам.
Докторите очакват да се възстановя напълно.
Отлично. - Тревожите ли се?
Да... и не.
Баща ми е силен. Той винаги се възстановява.
Довиждане. - Довиждане.
Може ли да ми кажете къде точно се намираме?
Разбира се. Ние сме тук.
Трябва да отида на Пер Лашез. - "Пер Лашез"... е тук.
Благодаря. - Моля.
Благодаря.
Е?
Наляво или надясно? - Не знам.
Глупаво момиче.
Не можеш ли да четеш карта?
Това се случва, когато очите ти са по-големи от корема.
Не спах добре. Не знаех къде съм.
Мисля, че дори крещях.
Чух ви да мърморите, но не сте крещял.
Вас никой не ви е питал, мосю!
Той всъщност е глух, онзи. - Задник.
Клод кога ще дойде да ме види?
Ще я доведем днес следобед, ако се чувства добре.
Цял живот, когато я попитам дали иска да обядваме
или да се разходим... майка ви ми казва:
Ако се чувствам добре.
Искаш ли да доведем Рафаел и Ноеми да те видят?
Не искам внуците ми да ме виждат такъв.
Трябва ли да кажем на някого? - Да.
На Жерар ли? - На кой?
На Жерар? - Да?
Не, няма нужда.
Имате ли химикалка и хартия? - Да.
Номерът на Даниел е 01...
01... - Давай.
Забравих го.
Татко, събуди се.
Мама дойде да те види.
Какво става, мамо?
Баща ви не изглежда толкова зле.
Добре... Искам да си ходя вкъщи.
Но първо да си изпия хапчета. - Да ти донеса ли вода?
Изчакайте, мадам. Ето ги.
Заповядайте.
Изпий ги с вода, мамо.
Тя ги преглъща на сухо.
Горещо ми е.
Добре, да си вървим, мамо. - Станете, мадам.
Хайде.
Довиждане, Паскал. - Довиждане, Силвия.
Ще ти се обадя.
Майка ти е много болна.
Така че не мога да дойда. - Да се върна ли по-рано?
Не, не, няма нужда. Аз ще се оправя.
Обади ми се, ако има нещо. - Разбира се.
Обичам те, скъпа. - Аз също.
Малко рано ме погребвате. - Знаеш какво каза докторът?
Всичко е за всеки случай. - Тъй като и жена ви е болна.
Какво? - Казах, че и жена ви е болна.
Какво каза той?
Жена ви също е болна.
Странно, не го чувам.
Мосю Бернейм, вашата съпруга... - Да?
Тя е болна. - Знам.
Подпишете пълномощно на дъщерите си!
Защото е болна ли? - Да, Клод е болна!
Здравей, Силвия.
Мама в стаята си ли е? - Не, в ателието е.
Оттук, моля.
След вас. - Здравей, мамо.
Добър ден. - Дойде мосю Роше.
Здравей, мамо.
Никога не бях виждал работите ви, но това...
е много красиво. Още ли творите, Клод?
Мамо, нотариусът дойде, за да подпишеш пълномощно.
Заповядайте тук.
Мамо, можеш ли да станеш, моля?
Стани, става ли?
Ето тук, седни.
Така. Подпишете тук, моля.
И още един път... тук.
Перфектно, мерси.
Мерси. - Това бе от мен, Клод.
Аз ще ви изпратя. - Няма нужда, ще се справя.
Веднага се връщам, мамо.
Аз, долуподписания Андре Бернейм,
желая да бъда погребан в семейния гроб в Елбьоф.
Не би ли предпочел да бъдеш с мама на Монпарнас?
Не и до нейните ужасни родители.
Не искам никакви особени церемонии.
Само да се чете Кадиш.
Андре Бернейм.
Какво?
Париж. - Кадиш в Париж?
Не си написал нищо за наследството?
То е при нотариуса.
Всичко е за вас.
Моите момичета.
Има тромбоза на десния крак,
усложнена от белодробна емболия.
Освен мозъчния инсулт,
ЯМР показа и аневризми на сънната артерия.
Ще увеличим лекарствената терапия.
Рискът от рецидив е висок. Това е.
За съжаление засега не мога да ви кажа нищо повече.
Имате ли въпроси?
Не.
Паскал, виж.
Това не е ли Жерар? - Къде?
Онзи човек там ли? Не, едва ли.
Той не знае нищо.
Къде да те оставя? - Вкъщи, моля.
Серж там ли е? - Не, още е в САЩ.
А, да. - И ти ли?
Какво? - Брамс, вчера го слушах.
Вече не мразиш ли пиано?
Любимият му пасаж. - Как го измъчваше.
Здравейте. - Здравейте.
По-добре ли сте? - Да.
Добре съм, но баща ви...
го преместиха в интензивното. - Какво?
Да, цяла нощ се опитваше да говори...
Добре ли си, тате?
Аз съм Еманюел. Добре ли си?
Добре си.
Добре ли си, тате? Да се обадя ли на някого?
Какво правиш? Престани.
Не върви на добре. Може ли някой да дойде?
Ще отида да извикам сестра.
Моля ви, спешно ми трябва сестра.
Побързайте! Баща ми не е добре.
Моля ви, той се дави.
Какво има в това?
Разтвор с липиди, въглехидрати...
аминокиселини и микроелементи.
Добре. - Това ще бъде вече храната му.
Добре. - Сега ще ви оставя.
Мерси. - До скоро.
Добър ден. - Добър ден.
По-добре ли си, тате?
Знам, че изглеждам ужасно. Не съм мигнала цяла нощ.
Ало? Да, мосю Бернейм е тук.
Не, не е сам. Дъщеря му е тук.
Ало?
Беше за баща ви, но затвори.
Цяла сутрин звъни.
Сигурна съм, че Жерар се обади.
И на двора беше той.
Мислиш ли?
Крие се и чака татко да бъде сам, за да се качи.
Няма да посмее докато ние сме тук.
Помниш ли операцията на коляното на татко?
Жерар го бе ритнал. - Не!
Видях хематомите и го помолих да подаде оплакване,
но той отказа. - Този тип е голям изрод.
Аз съм! - Чакай, отварям.
Еманюел? - Любов моя.
Скъпа.
Ела.
Те наистина промениха коренно музея.
Добавиха ултрамодерно крило към основната сграда.
Какво става с него? - Тате.
Успокой се. - Здравейте, време е за миене.
Ние ще излезем. - Седнете, мосю Робер.
Да вървим.
Не очаквах, че ще го парализира толкова.
Ти добре ли си? - Еманюел?
Докторът иска да ни види.
Да дойда ли с вас? - Не, не е необходимо.
Това е наша работа.
Ето, почти сме готови.
Докторът каза, че се чувстваш по-добре.
Бодеш ми. Не ги ли помоли да те обръснат?
Не... - Какво?
Не... не ми е по-добре.
Не се притеснявай. И това ще мине.
23 СЕПТЕМВРИ
Ето папката му.
Мерси. Да вървим.
Благодаря за всичко. - Няма за какво, кураж.
Аз ще тръгна с тях.
Накъде? - Към болница Брока, преместване.
Е, голямо изселване? - Да, към болница Брока.
Аз тръгвам вдругиден. Отивам си вкъщи.
Вие сте голям късметлия.
Баща ви е късметлията.
С дъщеря като вас...
Мерси. Довиждане, мосю.
Довиждане, мадмоазел.
Трябва да ми помогнеш да сложа край.
Трябва да ми помогнеш.
Чуваш ли ме?
Трябва да ми помогнеш да сложа край.
Трябва да ми помогнеш...
Трябва да ми помогнеш да сложа край.
Пак ли ядеш?
Когато се прибрах вчера майка ти я нямаше.
Със сестра ти бяхте на училище. Къщата бе празна.
Ако имах пистолет щях да си пръсна мозъка.
Какво е сегашното здравословно състояние на майка ви?
Мама има разновидност на Паркинсон
и е в депресия от години.
Откога? - Винаги е била.
Загубила е първото си дете при раждането.
Момче.
Какво е финансовото състояние на родителите ви?
Много добро. Баща ми бе индустриалец
и колекционер, а мама беше скулпторка.
Притежават ли имот? - Да.
Това е, за да знаем дали може да продължим
лечението на баща ви в домашни условия...
но затова е още рано.
Лекарствата... ще продължим
с лекарствата за хипертония.
Коверсил, Ацебутолол и Локсен.
Антикоагулантите също, разбира се, и статините.
Добрата новина е, че скоро ще може да яде твърди храни.
Но пасирани. Ще му се отрази добре.
Все още без течности. Има риск при преглъщане,
но може да приема желирана вода. Ще видите, тя е като желе.
Баща ми казва, че иска да сложи край.
Да, знам. И на мен ми каза.
Наистина ли? - И на медицинските сестри.
Свикнали сме с подобни реакции.
Ще увеличим дозата на антидепресантите,
но честно казано, ако откаже да се бори на неговата възраст
и в неговото състояние няма да издържи дълго.
Да се надяваме, че антидепресантите ще подействат.
Важно е близките му да са до него.
За повдигане на духа.
Не се безпокойте.
В крайна сметка всички се вкопчват в живота.
Мерси, докторе. - Няма за какво.
Тук съм. Тук съм, тате.
Аз съм.
Не ме оставяй.
Не трябва да ме оставяш в това състояние.
Това... всичко това...
вече не съм аз.
Престани. Моля те.
Какво искаше да ми кажеш?
Татко иска да му помогна да сложи край на живота си.
Паскал, няма да направя нищо без твое съгласие.
Но той е помолил теб.
Какъв задник. До самия край.
Знаеш ли, Еманюел... може би с това...
татко ти прави подарък.
Това сериозно ли е?
Ти искаше той да умре, нали? - Да... като дете, да.
Какво точно има предвид с това? - Не искам да знам.
Имаш мустаци. - Ти също.
Мерси.
Лехаим.
За живот.
Не разбирам защо баща ти моли теб, дъщеря си?
Просто защото съм му дъщеря.
Защо не помоли Паскал?
Той обича да ни настройва една срещу друга.
Това любов ли е или е перверзия?
И двете.
Здравей, Еманюел.
Здравей, Тиери. - Как си?
Добре. - Баща ти тук ли е?
Не, днес не е. - Нещо сериозно ли?
Не, на почивка е.
Кажи му, че имаме нови скулптури на Лонг.
Да ми се обади, когато се върне. - Ще му кажа.
Мерси. - Чао.
Тъкмо си помислих, че не съм виждала Андре.
Здравейте, Еманюел. - Здравейте.
Добре ли сте?
Извинете ме.
Видя ли нещо хубаво?
Малка скулптура от Ричард Лонг.
Всички питаха за теб.
Кои? - Тиери...
дьо Бусон,
Изабел Морван, Елен от Куей дьо Сена...
Не им казах нищо.
Защо?
Дай им номера на стаята, етажа, всичко.
Добре, но ще те тормозят с визитите си.
Тъкмо ще имам какво да правя.
Прочетох една добра статия за предстоящата продажба
на колекцията на Пиер Берже?
Интересно ми е какво ще стане. Кога е?
През януари, мисля.
След четири месеца. - Може да отидем, ако искаш.
Не си мисли, че съм променил решението си.
Разузна ли нещо?
Ето.
Невероятно.
Само ти се къпеш през октомври. - Чувствам се страхотно.
Но си замръзнала. - Чувствам се жива.
Романът ти върви ли?
Не, не мога да пиша заради баща си. - Разбирам.
Давай, давай.
Искам горещ душ. - Нали искаше да плуваш.
Добре ли яде? - Изяде всичко.
Ядосан ли е, че си тръгнах?
Не е казал нищо. Кога ще се върнеш?
Не знам, след три дни.
Забавлявай се. - О, да, обичам те.
Почини си. - Мерси.
Еманюел?
Готово е. - Идвам.
Ето...
Малко бяло вино никога не вреди. - Мерси.
Наздраве.
Понякога му беше трудно. Много болка, безнадеждност.
Последната му година бе ужасна.
Помоли ме да се свържа с "Правото да умреш с достойнство".
Аз ги намерих и те ми обясниха всичко, и за Швейцария, но...
той умря преди това.
А ти? Какво ще правиш?
Нямам идея. Не знам, засега нищо.
Надявам се да промени решението си.
Баща ти е упорит.
Да.
Знаеш ли... той е лош баща...
но аз го обичам. Много го обичам.
Бих искала да сме приятели.
Тогава му помогни. Като приятел.
Здравей.
Няма да те целуна. Настинала съм.
Не ти ли се яде?
Ядосан си ми, защото ме нямаше пет дни ли?
Какво има, тате?
Погледни ме.
Остави ме сам.
Защо не се обади на някого?
По-добре си върви.
И без това нямам мирис. Сополива съм.
Чакахме два часа. - Съжалявам.
Имаме остър недостиг на персонал,
а баща ви се нуждае от много грижи.
Толкова ли трудно да го заведете до тоалетната?
За това са нужни двама души.
Аз лично гарантирам, че няма да се повтори.
Така добре ли е?
Серж...
Серж! - Какво, какво става?
Какво не е наред?
Имаш температура.
Ето, изпий това.
Още веднъж.
Типичен сезонен вирус. Нищо сериозно.
Вземете ибупрофен за сваляне на температурата...
и почивка, почивка, почивка.
Мога ли да отида при баща си? - Не, ще го заразите.
Ще свърши след седмица. - Добре.
Мерси, докторе.
АСОЦИАЦИЯ "ПРАВО НА ДОСТОЙНА СМЪРТ"
ЖИВЕЙ И УМРИ ДОСТОЙНО ПО СОБСТВЕНО РЕШЕНИЕ
А, ти ли си?
Добър ден. Ядосан ли си ми?
Малко. - Имаше ли посетители?
Нищо интересно.
Така...
имам новини.
Разбрах всичко. Във Франция е невъзможно.
Защо?
Ти си на аналгетици и не страдаш достатъчно.
А и е твърде рисковано. - За кого?
За мен.
Чувал ли си за закона Леонети?
Какво ще правим тогава?
Свързах се с швейцарската асоциация,
но трябва да отидем там.
В Швейцария ли? - Да.
Много добре.
Значи баща ви иска да умре?
Ало?
Мадам Бернейм, там ли сте? - Да.
Той иска да сложи край, да.
Предлагам да се срещнем
следващия път, когато дойда в Париж.
Кога ще бъде това? - През декември.
Звучи добре.
Готова ли сте да ми платите
частично пътните и дневните?
300 eвро? - Разбира се, разбира се.
Тогава нека да се срещнем
на 12-ти декември в 10:00
в моя хотел близо до Лионската гара.
Ще ви изпратя точния адрес.
Перфектно. Разбрах, на 12-ти.
Всичко добро дотогава, мадам Бернейм.
Довиждане, мадам.
Еманюел?
Здравейте, докторе. - Здравейте.
Е, какво се е случило този път? - Трябва да поговорим.
Това е цялата история.
Страхувам се, че няма да се справя.
Има ли някой друг, когото баща ти може да помоли?
Не, не можах да се сетя за никого.
А ако откажеш... какво ще стане?
Трудно е да откажеш на баща ми.
Предписвам ти по половин таблетка
на ден сутрин за една седмица.
След това цяла, ако ти помага.
За три месеца.
Флуоксетин, какво е това? - Еквивалент е.
Също ли е толкова добър? - Да.
Перфектно, тъкмо Серж няма да разбере, че съм на Прозак.
Мерси. - Довиждане.
Здравей.
Супер, вече можеш да седиш!
Днес се забавляваме. - Извинете, докторе.
Няма проблем. - Здравейте.
Баща ви е по-добре. Вече може да седи.
Засега по един час, но постепенно и повече.
Ако всичко е наред ще го изпишем след две седмици.
Вкъщи ли? - Не веднага.
Нужно му е лекарско наблюдение.
Ще потърся добра клиника и ще ви свържа.
Това е философски поглед за влиянието
на човека върху природата.
Големи красиви картини... - Някакви новини от Швейцария?
Зададох ти въпрос.
Не, нищо ново.
С Паскал подготвяме апартамента... - Остави това.
Не искам да се прибирам.
Остави ме сам.
И ми донеси самобръсначка. - Майната ти.
12 ДЕКЕМВРИ
Мадам. - Здравейте.
Да седнем тук.
Сестра ми трябва да дойде всеки момент.
Трябва да попълните досие. Ето ви списък
с необходимите документи. Около 15 броя.
Първо медицинско свидетелство, разбира се.
Адресът, на който трябва
да се изпрати урната или ковчега,
регистрационен формуляр,
оторизацията, папка с обяснения
на френски и т.н.
Мерси. - Когато досието е готово
ние ще решим дали да приемем баща ви или не.
Ако го приемете какво следва?
Той ще трябва да дойде в Швейцария, в Берн.
Там ще го прегледа наш лекар,
който ще се убеди дали е адекватен
и дали още желае доброволна смърт.
Ако е така ще му дадем лекарство против повръщане.
Против повръщане?
Отварата е много горчива.
След като я изпие той ще заспи спокойно,
слушайки музика. - Сега ще се върна.
Важно е баща ви да вземе чашата и да я изпие сам.
Иначе нищо не можем да направим.
Ние подпомагаме самоубийството му,
но не го убиваме.
Разбирате ли?
Довиждане. - Обади ми се.
Довиждане, мадам. - Приятно пътуване.
Какво работи сестра ви?
Урежда фестивал за класическа музика.
Това е хубаво.
Освен това разследва плячкосването...
на инструменти по време на войната.
Вашето семейство беше ли засегнато?
Да.
Братовчедката на баща ми Симон...
е отведена в Равенсбрюк.
Съжалявам. - Но е оцеляла.
Винаги ли сте работила това? - Не.
Работих в съдебната система повече от 30 години.
В Мюнхен, после в Цюрих.
Едва след като се пенсионирах...
се присъединих към асоциацията,
която е основана от мой много добър приятел.
Професор по медицина.
Ще ви оставя двамата. - Не, останете, важно е.
Да, да.
Откъде сте? - От Цюрих.
Познавам го добре! Имам добри приятели в Цюрих.
Вие говорите немски? - Да.
Говоря малко.
Дъщеря ви каза, че... - Да, да.
Къде ще се случи? - В Берн.
Бях малко разочарован от фондация "Клее".
Имайте предвид, че трябва да сте способен самостоятелно
да изпиете 100 мл течност.
Съвсем сам. - Наистина ли?
Да.
Много добре. - Ще ми трябва силна доза.
След байпаса имам сърце на вол.
Кога може да го направим? - Когато пожелаете.
Ще ви трябва известно време, за да съберете документите.
Освен това в тази работа не е нужно да се бърза.
За по-сигурно. - Колкото по-скоро, толкова по-добре.
Баща ви е много решителен. - Да.
Тогава чакам документите. - Ето, това е за вас.
Мерси. Ако имате въпроси
не се колебайте да се обадите.
Много добре. Довиждане, мадам.
Довиждане.
Извинете...
Да?
Някой отказвал ли се е в последния момент?
Да. Случи се един път.
Възрастен мъж, който беше много болен,
дойде с много по-младата си жена.
В последния ден се разходили из Берн
и той й купил червена рокля.
Вечерта, когато я видял с новата й рокля
я намерил за толкова красива, че решил да живее.
Тръгнаха си заедно.
Може ли?
Довиждане, мадам.
Е, как се справих?
Мислех, че ще се изнервя, но изобщо не бях.
Чувствах се много спокоен.
Оказахме се на една вълна, както би казала майка ти.
Колко ще ни струва всичко?
Около 10 000 eвро без разходите за линейката дотам.
Чудя се какво правят бедните?
Чакат да умрат.
Горките нещастници.
Какво пише тук? Не мога да го прочета.
Безнадеждно.
А тук?
Непоносимо.
Влезте.
Добър ден. Здравейте, мосю Бернейм.
Ще поработим ли?
Цялото ми тяло е твое. - Да започваме.
Тръгвам си, тате. - Маню!
Утре 13-ти декември ли е? - Да.
Честит рожден ден, дъще.
Мерси, татко.
Не забравяй за документите.
Ще ви сложа на леглото.
Да. - Ще поработим върху тези мускули.
Усещате ли някакъв напредък? - Да, малко.
Свийте пръсти около чашата.
Така.
Дръжте чашата здраво.
Много добре.
Благодаря, че дойдохте. - Честит рожден ден.
Време е за подаръците. - Вече?
Не губиш време. - Дениз, ти си първа.
Великолепно. - Любимото ти синьо.
Отива ти.
Саган. Първо издание.
Не е зле.
Твоят мечтан подарък. - Някой, който не ме е забравил.
Веднага се връщам. Ало...
Какво става? - В клиниката съм, изродът е тук.
Татко е развълнуван. Не знам какво да правя.
Клиника "Ле Блие", моля.
Мосю, чуйте ме. Не може да останете.
Жерар, по-добре си върви.
Времето за посещение свърши. - Искам да спя тук казах!
Искам да спя тук! - Жерар, престани!
Спрете веднага! Достатъчно!
Жерар, иди в кафенето долу.
Аз ще дойда там. Стига вече.
Той каза, че е роднина и затова го пуснахме.
Баща ви не каза нищо. - Знам, съжалявам, мерси.
Може ли да ни оставите сами?
Татко, какво да правим?
Не искам той да... - Какво?
Да идва. - Каза ли му го?
Защо не? - Не мога!
Страхувам се.
Искаш ли аз да му го кажа? - Да... писна ми от...
За мен от същото, моля.
Да ми каже сам, че не иска да ме вижда.
Той се бои от теб след миналогодишната история.
Не исках да го нараня.
Той знае, после се виждахме. Дори ми обеща часовника си.
Сега иска да го оставиш на мира.
Да ми го каже сам. - Жерар.
Виждаш в какво състояние е.
Не искам да умре.
Никой не го иска.
Това е негов избор.
Трябва да тръгвам.
Какво, изрода разбра ли?
Не знам, но татко трябва да му го каже сам.
Страхува се, че ще го изключим ли? - Може би.
Сигурно ще иска пари.
Татко му обещал часовника си. - Патекът ли?
Той струва цяло състояние.
Ало?
Говори. - Андре?
Аз не...
Не искам да идваш повече!
Жерар, чу ли? Не се тревожи за парите.
Ще ти изпращаме, но остави татко на мира.
Не ме интересуват парите!
Да, Паскал. - Той се върна снощи.
Кой, изродът ли? - Да.
Пазачът го изхвърли. Дошъл да вземе татко за Коледа.
Беше бесен. После цяла нощ звъня.
Татко бе тотално разстроен. Подадох жалба в полицията.
Много добре. - Това е.
Чао за сега. - Ще се обадиш ли по-късно?
Добре. - Обичам те, до скоро.
Ще се погрижим този човек да ви остави на мира.
Ако нещо ви притеснява веднага ни уведомете.
Да, мерси. - Сега...
ще ви оставя с дъщерите и внука.
Мадам. - Мерси.
Рафаел... - Да?
Ела тук, скъпи.
Е... как върви музиката? - Прекрасно, дядо.
Вече няма да мога да свиря на пиано с теб.
Дай ми целувка.
Сладкото ми момче.
След като и двете сте тук може да определим датата.
Коя дата? - За Швейцария.
Рафаел, може ли да ни оставиш? - Защо?
Иди в чакалнята.
Какво ще кажете за...
Юни. - Много е далече.
Само не във ваканциите и в нечетните седмици.
Аз не мога през май защото тогава Серж няма да го има.
Тогава защо не през март? Например първата седмица.
Не е смешно, татко. - Какво?
Това е седмицата на рождения ми ден.
Какво ще кажете...
за четвъртък, 9-ти април. Какво мислиш?
Перфектно, да, да.
Рафаел? Да си вървим.
Вземи.
Как е дядо? - Заспа.
2 АПРИЛ
Вече е по-добре психологически и физически.
Храни се добре и приема гости, което е отлично...
и вече не говори за плановете си.
Ето го там. - Мерси, приятен ден.
Здравей, тате.
Как си? Приятен апетит.
Може би все пак трябва да бъда погребан в Париж.
Това ми се струва по-добре.
Ако Рафаел поиска да посети гроба ми
ще му е по-удобно. - По-удобно е за Рафаел и за нас.
А какво ще кажеш при родителите ми в Елбьоф?
И гробището Монпарнас не е лошо,
стига да не съм близо до семейството на майка ти.
Значи не искаш да бъдеш до мама.
Майка ти може да легне до мен.
Не искам да бъда до ужасните й родители.
Защо ги мразиш толкова много?
Разказвал съм ти 100 пъти.
Не. - Разказвал съм ти.
Те не дойдоха на сватбата ни, защото дъщеря им
решила да се омъжи за хомосексуалист.
Шибани буржоа.
Трябва да тръгвам.
Къде отиваш? - На тренировка по бокс.
Знаеш ли, че си любимият ми син?
Маню. - Да?
Паскал каза, че Рафаел има рецитал в средата на април.
Жалко е да умра, без да го видя.
Може ли да отложим малко Швейцария?
Ще се погрижа за това.
Сега наистина си тръгвам.
Чао, тате. - Чао.
Здравей, Рафа. Подготвяш ли се за рецитала?
Не си ли нервен? - Не.
Здравей, кукло! Защо не посещаваш дядо си?
Момичетата го отегчават. Харесва само Рафаел.
Тогава и ти свири на кларинет. - Много смешно.
Здравей, какво празнуваме? - Познай.
Швейцарката ми каза, че пред смъртта,
често решават да живеят и отменят всичко.
Анулирах хотела и самолетните билети.
Швейцарката знае ли? - Не, още не.
Това е от клиниката.
Сложи го на говорител. - Ало?
Маню, няма да повярваш. Успях да се обадя на всички сам.
Сам набрах номерата.
Супер, татко, браво.
Никой не ми помага. - Аз съм с Паскал и децата...
Ние забравихме нещо.
Какво? - Трябва да определим нова дата.
Трябва да действаме бързо.
Ако съвсем се побъркам няма да ми позволят да го направя.
Какво ще кажете за 27-ми април?
Добре, татко.
Имате ли писмено изявление? - Не, той вече не може да пише.
Казаха ни, че в Швейцария това не е необходимо.
Може, но във Франция ви е необходимо.
Може ли да говори? - Разбира се.
Тогава направете аудио или видеозапис.
Това е първата стъпка. - Добре.
Смятате ли да го придружите? - Да.
Ще бъдем с него до края.
Мерси. Ще ви държа в течение.
Довиждане.
Довиждане, Жорж.
Започни, когато си готов.
Скъпи мои деца...
скъпи мои внуци...
Имах голямата привилегия да живея пълноценен живот...
живот...
Красив живот, така да се каже.
И сега, когато той е към края си
искам да се сбогувам с вас...
и да ви пожелая красив живот,
с много срещи и...
Това е всичко.
Как беше?
Добре, трябва да свърши работа.
Маню...
дойде време да се сбогувам с цялото семейство, нали?
Само внимавай, татко. Не му давай излишна публичност.
Можеш ли да кажеш на Симон?
Аз не успях. - Не, татко, решението е твое, не мое.
Ето.
Ще те оставя.
И какво?
Симон е категорично против. - Каква изненада.
Тя ще дойде да ме разубеждава.
От Ню Йорк ли? - Да.
Помислих си, че преди да замина за Берн...
бих искал да вечерям с теб
и Серж в "Льо Волтер".
И да видя Тиери за последен път.
Кой е Тиери? - Ти знаеш.
Моят прекрасен малък сервитьор. - А, да.
Може да отидем някой път.
Ще вземем ли и мама? - Не!
Здравей, Силвия. - Здравей, Еманюел.
Как сте? - Добре, майка ви си почива.
Не я безпокойте. Ще взема едни документи от кабинета на татко.
Ти си тук?
Силвия каза, че си почиваш.
Здравей. Татко каза ли ти?
Да.
Беше много емоционален.
А ти?
Не си ли много депресирана?
Не.
Не много.
Ще отидеш ли в Швейцария? - Да.
С Паскал.
А неговият Жерар? - Не.
Татко вече не иска да го вижда.
Той така си говори.
Ти искаш ли да дойдеш? - Не.
Приятно пътуване.
Мамо... защо не напусна татко след всички неприятности?
Обичах го.
Идиотка.
Мамо, защо никога не използваш цветове?
Сивото също е цвят, скъпа.
В сивото има много цветове.
Ето ги и тях! Как сте?
Здравей, Симон, как си?
Как е в Ню Йорк? - Добре.
Приятно ми е да те видя! - Минаха години.
Момичета, шокирана съм и ядосана.
Защо, Симон?
Андре ни каза, че не може да промени решението си.
Разбира се, че може. До последната минута.
Казаха ни го съвсем ясно.
Ние му го казахме, нали тате?
Да... - Той каза, че ви е станал в тежест.
Че ви е писнало от него и че сте заплашвали да го изоставите.
Какво? Наистина ли си казал това?
Как смееш? Татко, погледни ни в очите.
Наистина ли каза това?
Не знам, може би.
Как си могъл да го кажеш? - Исках да ме остави на мира.
Разсърди се...
Браво, тате.
Значи ни нахрани с куп лъжи?
Слушай, Андре... помисли за семейството.
След всичко, което преживяхме, не можеш да направиш това.
Трябва да продължиш да живееш!
Оцеляването не е живот.
Три!
Три. Двойка.
Двойка!
Едно, две, три! Сега четири.
Добре. Дишай, дишай.
15 АПРИЛ
Виж дядо. - Какво?
Дано не хърка.
По-често се срещайте един с друг.
Това е всичко.
Няма да стане.
Не ли? - Волята му не е ясна.
Трябва да го повторите. - Писна ми, той е непоносим.
Мога аз да го направя. - Не, предпочитам аз.
Дайте копие на нотариуса си.
Не му казвайте за какво е или ще го направите съучастник.
Съветвам ви да не ходите с него. Той трябва да отиде сам.
Но може да сме до него, нали?
По-добре е да пристигнете...
след това. - След това?
Да, след това. - Той е прав.
Слушаш ли ме, Еманюел? - Да.
Говореше за някакъв апартамент? - Така каза тя, да.
Иска ни там до 15:00, за да уредим формалностите.
Линейката ще вземе татко от клиниката в сряда, 26-ти в 22:30.
С нормално каране ще са в Берн на следващата сутрин.
Осъзнаваш ли? - Какво?
Какво правим за него.
Той можеше да помоли Жерар.
Как би се почувствала тогава? Щеше да си бясна, нали?
Вече съм бясна. - И аз съм бясна.
Бяхме при адвоката.
Той каза, че след глупостите, които наговори
е опасно да те придружаваме,
така че, ако наистина искаш да отидеш, отиваш сам.
Ние ще дойдем по-късно.
Така ми се струва по-добре.
Е, аз си тръгвам, довиждане.
Какво става с нея? - На ръба е.
Разбираш ли го?
Разбирал съм сестра ти само, когато сме говорили за музика.
Какво каза Жорж за моя план?
Каза, че той не би замесил децата си и би се оправял сам.
След месец ще стана на 85.
Едва се движа...
и практически вече не живея нормално.
Вече не мога да правя нещата, които обичах.
Не мога повече да пътувам с теб, Рафаел...
мой мил внук.
Не мога да направя нищо повече за теб.
Ако бях десет години по-млад може би щях да се боря...
но не съм и много сигурен.
В едно обаче съм сигурен.
Не искам да живея този живот в това състояние.
Загубих интерес.
Стига ми толкова.
Искам да умра.
Това е моето желание.
Татко... - Да?
Видях, че имаш пистолет в бюрото.
А, да.
Взех го заради Жерар.
Какво правиш тук?
Мислех, че си тръгна. Всичко наред ли е?
Аз... реших да не пътувам с теб до Берн.
Еманюел, трябва да остана с Рафа и Ноеми.
Не ми се сърди. - Сърдя ти се.
Ще трябва да отговоря на въпросите им...
но всичко останало ще го направя.
25 АПРИЛ
Готово.
Мерси. - Чао, мосю Бернейм!
Искам две предястия. Салата с гъби и гъши дроб.
Много добре. - Имаш отличен апетит.
Нормален. - Чакай, чакай...
И моята бутилка Бордо, Тиери. - Разбира се.
Това е Тиери.
Успокой се, тате.
Мерси, Тиери.
Кажи ми, Серж, как стоят нещата в твоя музей на киното?
Страхотно, утре започва ретроспектива на Бунюел.
Бих искал отново да видя оня филм,
където някакви момчета...
пребиват просяк. - "Забравените".
Страхотен филм.
За теб, Андре. - За теб, момче.
За теб, тате.
За теб, дъще. За последния ни обяд.
Извинете.
Ето така. - Точно това исках.
Искам и пържени картофи. - Разбира се.
Андре... - Да?
Как сте? - Добре, добре.
Ще се видим ли в Байройт това лято?
Не, това лято едва ли. - Колко жалко.
Както и да е, надявам се да се видим скоро.
Може да се обзаложиш. - Довиждане.
По дяволите, не си спомням кой беше този стар прилеп.
Идва десертът.
Твоят шоколадов мус, Андре. - Прекрасно.
Мерси, Тиери.
Е, аз тръгвам. Ще ви оставя двамата.
Толкова скоро?
Ще се видим утре. - Денят "Д".
Ще се видим утре, момче.
Ще се видим по-късно, любов моя.
Тате... - Да?
Страх ли те е?
От какво?
От умирането.
Абсолютно не.
Готов съм.
Искаш ли първо да видиш мама?
С нейното циментово сърце...
Какъв е смисълът?
Майка ти отдавна е мъртва.
Изглеждаш красива днес.
Червеното ти стои добре. - Мерси.
Беше много грозна като дете.
Да, Паскал? - Спиш ли?
Гледам телевизия. А ти?
Не мога да спя. Какво гледаш?
Филм на ужасите. Касапница.
Интересен ли е? - Много.
26 АПРИЛ
Паскал... защо не си с татко? - Той е с него.
С кого? - С жиголото си.
Татко каза да го пусна. - Отдавна ли е там?
От около час.
Е? - Ще ги оставим още малко.
Докато дойде линейката...
Серж? - Не, мерси.
Ето го и него.
Добър вечер. - Добър вечер, Жерар.
Обади ми се утре как е минало всичко.
Да, разбира се.
Той ми го даде. - Какво?
Значи го е взел? - Да.
Прав му път.
Жерар искаше да дойде с линейката, но аз казах не.
Не искам ревове. - Искаш ли?
Какво е? - Уиски.
Не, ще ми стане лошо.
Аз трябва да тръгвам. Довиждане, Андре.
Сбогом, момче.
Довиждане.
Ще ми се обадиш ли? - Да.
Кураж.
Донесе ли ми костюма? - Да.
С Почетния легион? - Да, татко.
Да?
Мадам, може ли да поговорим?
Разбира се.
Сега ще се върнем, татко. - Добре.
Току-що ми се обадиха от комисариата.
Наистина ли? - Някой е подал жалба.
За какво?
Баща ви се кани да ходи в Швейцария.
Знаехте ли за това?
Знаем, че напуска Париж по лични дела.
Разрешено му е да излиза, нали?
Никой не може да го спре. Освен полицията.
Кой се е обадил на полицията? - Не знам, не ми казаха.
Трябва да зададем няколко въпроса на баща ви.
Изчакай тук. Извинете.
Тъпата американска братовчедка! - Мислиш ли?
Сигурна съм. - Те са вече в Ню Йорк.
Кой е тогава?
Може да е за добро. Татко няма да се сърди на нас.
Трябва да кажем на линейката да не идват тук.
Мадам, може да влезете. - Мерси.
Какво става? - Някой е уведомил полицията.
Кой?
Някой от всички, с които постоянно бърбореше.
Сега полицията може да ти попречи да заминеш.
Как така, не може да бъде.
Трябва да го измъкнем сега.
Това е ужасно. - Тате, успокой се.
Ало? Да, аз съм.
Не, ще заведем баща си на вечеря. Нима не ни е позволено?
Много добре.
Няма нужда. Сама ще й кажа.
Довиждане.
Викат ни в 21:00 в комисариата.
Отивам на ретроспекция на Бунюел...
Знам, но нямам избор. У Паскал няма никой,
затова трябва да изчакаш таксито и да качиш татко в жилището.
Моля те, Серж, важно е. Мерси, любов моя.
Тръгваме.
Улица Де Мулен 10 в 1-ви район.
Ще се видим по-късно, татко.
Довиждане. - Довиждане, мерси.
Какво правиш? - Изтривам швейцарските СМС-и.
Никога не знаеш... - Добра идея.
Миришем на уиски.
Мамка му. Имам каквото ни трябва.
Страхотно.
Добър вечер.
Трябва да се срещнем с капитан Петерсен.
Вие сте сестрите, нали? - Да.
Капитан Петерсен? - Да.
Добър вечер, мадам. - Добър вечер.
Дъщерите на мосю Бернейм ли сте?
Подадена е жалба и трябва да ви разпитаме.
Още не сте обвинени в нищо, но ви съветвам да отговорите.
Какво рискуваме? - Пет години затвор
и 75 000 eвро за отказ на съдействие.
Чл. 223-6 от Наказателния кодекс.
Извинете, трябва да отговоря.
Отговори, Жорж. - Ало?
Подадена е жалба ли? Дай ми капитана.
Веднага. - Метр Кижман иска да говори с вас.
Добър вечер, адвокат.
Поотделно. Знам, но прокурорът...
Нито пък аз... знам, знам. Давам ви я, довиждане.
Той иска да говори с вас.
Ало? - Еманюел, кажи истината.
Двете говорете едно и също нещо. - Ясно.
Обади ми се, ако е необходимо. - Добре, мерси.
Ще мине ли? - Не, няма да мине.
Трябваше да се застрелям. - Успокой се, Андре, една секунда.
Еманюел, инвалидната количка не се побира в асансьора.
Сигурен ли си? - Да, какво да правим?
Идете в кафенето. - Не можем...
Не мога да говоря. Аз съм в полицията.
Защо баща ви е помолил вас?
Защото аз съм негова дъщеря.
И желанието да умре е негово? - Да.
Кога за пръв път ви каза? - Мисля, че през септември.
Казал ли е на други хора? - На майка ми, на братовчедка си...
На близки приятели, предполагам.
Защо не отказахте да му помогнете?
Не можеш да откажеш нищо на баща ми.
Разубеждавахте ли го? - Да.
Но той е упорит.
Как се свързахте с швейцарската асоциация?
Сестра ми го направи. Според мен по Интернет.
Една приятелка ми каза за тях.
Кой наследява имуществото на баща ви? - Сестра ми и аз.
Брачен договор на родителите ви? - Съвместна собственост.
Ролята на майка ви в това? - Никаква.
Никаква. Тя е твърде болна.
Някакво доказателство за намерението на баща ви?
Сестра ми го снима на телефона си. - Къде е видеото?
При нотариуса. - Кой го предаде?
Сестра ми.
Кога трябваше да замине баща ви?
Линейката беше уговорена за 22:30.
Къде е той сега? - В моя дом.
Сега ще се обадя на прокурора. Няма да се бавя.
Добре ли си? - Да, а ти?
Изтощена съм. - Аз също.
Извинете? - Да?
Може ли да ни кажете кой ни предаде?
Не ми е позволено.
Не мога да повярвам, че е някой
от семейството, дори братовчедите.
Може от клиниката да са се уплашили.
Знам кой е. - Кой?
Изродът. Мосю?
Аз подадох жалбата срещу Жерар Боарон?
Помните ли? - Ще си замълча.
Говорих с прокурора. Може да си вървите.
Не се съпротивлявай.
Сега съм в тежка категория.
Серж, какво стана с теб? - Извинявай, Андре.
Няма за какво.
Чакай... - Дори е приятно.
Дръж се. - Ако Еманюел ни види...
Всичко е наред, може да дойдете.
У дома, улица Де Мулен 10.
Кога? - След половин час.
След половин час.
Инвалидната количка на татко.
Ето ги и тях.
Къде бяхте? - В полицията благодарение на теб.
Вече си мълчи. Дори пред шофьорите.
Не е било много трудно, надявам се? - Баща ти се паникьоса, аз също,
но всичко е наред. - Съжалявам.
Иди се наспи. Паскал е тук, ще се оправим.
Както искаш, любов моя. - Мерси.
Не отговарят.
Е, тате... скоро ще тръгнеш,
но ако Жорж реши, че е рисковано,
ще се обадя на шофьорите да се върнете.
Няма да ме заставите да се върна.
Шофьорите. - Най-накрая.
Здравейте, влезте. - Добър вечер, мадам.
Добър вечер, мосю Бернейм.
Надявах се, че ще си ти. - Ние сме вашите момчета.
Това е за границата, а това за човека в Берн.
Е, напред, момчета. - Едно, две, три...
Внимателно.
Изчакайте. Маню, забравих си сънотворните в клиниката.
Донесох ти Стилнокс.
Вземи го по време на пътуването. - Не, не, сега.
Татко.
Ако има някакви проблеми, имате ли нашите телефони?
Да, не се притеснявайте.
Всичко върви добре.
Подай ми количката. Мерси.
Мога ли да вляза първа? - Разбира се.
Тук е много приятно. - Добре.
Не казвай на сестра си, но цялата тази история
би била чудесна основа за някой от нейните романи.
Много си глупав.
Сбогом, татко.
Ето.
Синьото ти отива.
Красив си.
Парамедиците са много сладки.
Да.
Тате...
Без плачещи бебета.
Сбогом, дъще.
Сбогом, тате.
Едно последно нещо.
Какво? - Бих искал...
Бих искал да разберете...
кой ме натопи.
Ще му кажем ли? - Не.
Обещаваме, татко.
Моите момичета...
Приятна вечер, мадам. - Довиждане.
Добре ли си... пияна ли си? - Мога ли да спя тук?
Разбира се, но какво ще правиш с децата?
Искам да бъда с теб.
Децата са при баща си.
И какво ще правим сега?
Ще се обадя на дъщерите ви да попитам.
Това е мое решение, а не тяхно.
Но трябваше да ни кажете. - Какво те интересува?
Аз съм мюсюлманин, мосю, това е против религията ми.
Остави тия глупости.
Аз съм евреин. На кого му пука за религията?
Съжалявам, но няма да продължа по-нататък.
И ти ли си религиозен?
Нещо такова.
Можеш ли да шофираш?
Защо правите това, мосю Бернейм?
Да... защо искате да умрете?
Животът е прекрасен.
Здравей, скъпи. - Добре ли си?
Сестра ти тук ли спа? - Да, снощи доста си пийнахме.
Правилно сте постъпили.
С Паскал мислим, че Жерар ни предаде.
Защо би го направил? За отмъщение ли?
За да спре татко да си отиде.
От любов.
Тук съм. - Знам.
Ало?
Мадам Бернейм? - Да.
Тя ли е? - Да.
Пусни я на високоговорител. - Ало?
Чакай... - Мадам Бернейм?
Баща ви бе в отлично настроение.
Първата отвара изпи без проблем,
а втората му се стори много горчива.
Каза, че предпочита шампанско.
След това пуснахме музика.
Соната за пиано...
от Брамс. И той заспа... спокойно.
Вие бяхте ли до него, когато той...
Да, всичко мина добре.
Държах го за ръката.
За лявата ръка.
Няма нужда да идвате.
Полицията вече бе тук. Сега ще дойде траурната агенция.
Всички формалности са уредени.
Сбогом, мадам. - Сбогом, мадам Бернейм.
И какво?
Тя каза: "Всичко мина добре".
По автобиографичния роман на Еманюел Бернейм
Сценарий и режисура ФРАНСОА ОЗОН
превод и субтитри Ivon