Маргрейв, Джорджия.
РИЧЪР
По книгата на Лий Чайлд за Джак Ричър "Място за убиване".
Добре дошли в Маргрейв, Джорджия. Основан 1794 година.
Съжалявам. Не смятам добре.
Остави 40% бакшиш! - Обърках се, разбра ли?
Как да изляза на плюс като пилееш скапаните ми пари?
Качвай се в буса.
А ти какво искаш, задник?
На теб говоря, глупако.
Чуй, човече, просто днес не ми е ден.
Това няма да се повтори.
Кафе... черно... и пай с праскови.
Най-добрият, който може да се намери в Джорджия.
Отменят опитите си да засилят борбата срещу наркотиците
по Източното крайбрежие.
Според източници програмата, която започна преди година...
Полиция! - Полиция! Не мърдай!
Не мърдай! Не мърдай, не мърдай!
Сега ще се плъзнеш по пейката и ще излезеш
бавно и внимателно.
Хайде, направи го. Бавно!
Ръцете.
Ръцете зад главата. Ръцете зад главата!
Сплети пръстите! Сплети си пръстите!
Обърни се.
С лице към прозореца!
Десертът ще трябва да почака. Арестуван си за убийство.
Хайде. Можеш да вървиш и по-бързо.
Господине?
Ако се приближите, ще мога да ви регистрирам.
Не ви моля, господине, а ви казвам.
Спокойно. Няма да ви сритам задника, освен, ако не ме предизвикате.
Благодаря. Добре. Сега ще ви впиша.
Така. Караме подред. Как се казвате? - Големият не говори.
Носеше паспорт в себе си.
Джак Ричър. Без средно име. - Кабелни връзки?
Белезниците са малки. - Няма печати по-нови от 1-ви януари.
Мислите ли да напускате страната? - Останалото, което беше в него.
Колко? Около 200? - 212 долара.
Това изглежда чуждестранно.
Медал от Втората световна война. Френски.
Никой не се размотава само с толкова малко неща.
Къде са останалите?
Имаш ли приятел в града? Момиче?
Какво, по дяволите, правиш в моя град?
Не искаш да говориш? Може би като те сложим
в арестантските килии, ще си промениш решението.
И как точно ще стане това?
Ще обясните конституционните му права
съгласно 5-тата и 14-тата поправка и ще се надявате
доброволно да се откаже? - Да.
Няма нужда. Аз го поемам оттук.
Отведете го в конферентната зала. Идвам веднага.
Бостънска кучка.
Господин Ричър, аз съм главен детектив Оскар Финли.
Ще ви задам няколко въпроса.
Знам, че са ви прочели правата,
което значи, че не сте длъжен да отговаряте.
Намерено е тяло в насипа до надлеза при разклона за магистралата
отчасти покрито с разкъсани кашони.
Стреляно е от близко разстояние с 9 мм, 6 грама патрони.
Две попадения в главата. Гилзи не са открити.
Жертвата е мъж, около 30-те, голям тип.
Посмъртно е пребит изключително жестоко.
Още не е идентифициран.
Не могат да вземат отпечатъци, защото пръстите му са надути.
Знаете ли кой е този човек?
Защо е убит?
Искате ли да споделите нещо, освен впечатляващото ви присъствие?
Добре тогава. Няма да пропилявам целия си следобед.
Може би служебно назначеният адвокат ще ви придума да говорите.
Не ми е нужен адвокат.
Той говори!
Когато иска. - Защо да не ви трябва адвокат?
Защото не съм убил никого.
Поне не и наскоро
и определено не в този град.
Това е почти невъзможно.
Кое? - Този тип Ричър.
Проверявам отпечатъците му и всичко е чисто,
но все нещо трябва да излезе. Няма Фейсбук, Снапчат, Инстаграм,
няма шофьорска книжка, ипотеки, никакви искове за застраховки.
Никакъв онлайн профил.
Единственото доказателство, че Джак Ричър съществува,
е фактът, че сега седи в онази стая.
Джак Ричър. Родителите са починали.
Има един брат, Джо, по-голям с две години.
Пенсионер от армията. Командвал е 110-та част
за специални разследвания към военната полиция.
Отстранили сте няколко човека при изпълнение на задълженията си.
Много чисти убийства.
Ами, ако си мисля, че седя срещу човек, който не се притеснява
да убива и има познанието и умението да убие някого
и да прикрие следите си? - Правилно мислите,
но не и за това убийство.
Участвали са трима човека. - Просветете ме.
Стрелецът е човек, който разбира от оръжия.
Патроните са малък калибър, 9 мм, 6 грама.
Патрони с "бавен" барут. Използван е заглушител.
Освен това е бил достатъчно умен и е прибрал гилзите.
Не му е било за първи път. Това е някой, който знае как
се прави тихо и ефективно убийство.
Добре. Продължавай. - Трябва да търсиш психопат
който си го изкарва на трупове. Някой напълно откачен.
Тотално различен профил от професионалния ти убиец.
Проблем ли има?
Не. Каза, че са били трима.
Няма как психото изведнъж да се светне, че трябва да скрие тялото,
а педантичният ти убиец няма да претупа работата с някакъв кашон.
Не. Третият човек толкова е бързал да се омете оттам,
че грабва първото нещо от боклука наблизо и покрива трупа.
Каза, че жертвата е едър мъж. Вероятно краката му са стърчали
извън кашона и така сте го забелязали.
Високите хора никога не намират достатъчно място за краката си.
Интересна теория, но все пак отговаряш на описанието на човека,
забелязан по-рано днес близо до мястото, където е открит трупа.
Така е, защото този човек съм аз. Слязоах от автобуса от Тампа
и тръгнах към града. - Грейхаунд не спира в Маргрейв.
Не съм казал, че спира. - Каза, че си слязъл в Маргрейв.
Помолих шофьора за услуга. - Защо?
Заради Слепия Блейк. - Добре. И кой е той?
Блус певец. Според легендата е умрял в Маргрейв.
Реших, че искам да науча повече за него. Обичам музиката.
Значи нямаш нито дом, нито телефон.
Слизаш от автобуса от Тампа с 212 долара,
четка за зъби и френски медал от войната.
Пропътувал си 800 километра, за да узнаеш нещо повече
за мъртъв блус изпълнител?
Това ли е за последните 24 часа? - Не.
Отидох в закусвалнята и поръчах прасковен пай, но не го опитах,
защото бях арестуван за убийство.
Добре. Следователи определят часа на смъртта на жертвата
в полунощ вчера. - Тази сутрин.
Вчера е до 23:59 и 59 секунди,
после става днес.
При разследванията детайлите са от голямо значение.
00:00 часа тази сутрин, е часът на смъртта.
Ако можеш да докажеш, че по това време си бил в автобуса,
си чист.
Дотогава ще си в арестантската килия.
Проверяваме телефонен номер, намерен в обувката на жертвата.
Написан е на парче хартия заедно с думата "плурибус".
Преди да те пуснем искаш ли да изясним и това?
Знаеш ли нещо по въпроса? - Знам, че ще поостана тук.
Телефонните компании бавничко реагират на такива искания.
Много лошо. Законът казва, че ни е нужна заповед.
Хайде, задържан си.
Ричър, защо винаги неприятностите те намират?
Ричър, Ричър! Целият камион с багажа можеше да изгори.
Какво си мислеше? Не може да пренасяш фойерверки.
Ама те са за 4-ти юли. Още стават.
1998-ма година. - Това са последните.
Добре. В следващия курс искам половината на тези кашони.
Не знам как четири човека са събрали толкова багаж.
Дадено, госпожо. - Добре. С баща ви ще разопаковаме.
Вие се запознайте с децата в базата. Надявам се да поостанем тук.
Създайте си приятелства.
Мислиш ли, че ще ни хареса тук? - Уроците в училище ще са същите.
Мебелите от армията ще са същите.
Ще бъде като в Камерун, Белгия и Испания.
Вие ли сте новите, който пристигнаха днес?
Да. Това ли е пътят към плажа?
Да, но е 5 долара.
Кое е 5 долара? - Както гледам якето ти е толкова.
Да. Голям съм за възрастта си,
а ти пък си грозен за възрастта си. - Дай просто да се прибираме.
Добре.
Не е нужно да се месиш. Това си е моя битка.
Никога не е само твоя битката.
Знаеш ли? Мама е права. Неприятностите сами те намират.
Благодаря. - Ще поостанеш тук.
Реших, че кафето няма да ти навреди.
Вината не е моя. Някак си неприятностите сами ме намират.
Няма да навреди да махнем връзките. - Шеф Морисън каза да останат.
Предположих, че го харесваш черно. - Как се сети?
Нямаш вид да си падаш по глупости. Захар и сметана са глупости.
Значи знаеш, че съм невинен. - По какво съдиш?
Съмнявам се по процедура да се дава кафе на някой виновен.
Е, ако си виновен за нещо, едва ли е нещо голямо.
Проверката на отпечатъците ти не даде резултат.
При лошите момчета веднага се включват алармите.
Роскоу, тръгваме.
Открихме на кого е телефонният номер.
Извинявай. Керамика.
Благодаря. Извинявай, Бейкър.
Е, Пол, като се обадих ти казах,
че номерът ти е намерен на местопрестъпление.
Покани ме да поговорим, без да попиташ какво е престъплението.
Намирам го за малко странно.
Ами... изкарахте ми акъла.
Просто не помислих. Исках да дойдете и да поговорим.
За какво. - Вие кажете.
За убийство.
Знаете ли нещо по въпроса?
Неидентифициран мъж е застрелян
а телефонният ви номер беше открит
на къс хартия, който беше в обувката му.
Аз го направих.
Аз го убих. Аз бях.
Господин Хъбъл, във ваш и наш интерес трябва да ви запозная
с правата ви. - Не, аз... аз си знам правата.
Разбирам, че не е нужно да говоря и всичко, което кажа... и адвокатите.
Всичко това го знам. Няма проблем.
Аз убих онзи тип до магистралата.
Аз бях. - Добре... значи сте убил...
как му беше името? - Не знам.
Убил сте човек, когото не познавате? - Точно така.
Беше... при самоотбрана.
Добре. Значи казвате, че е станало до магистралата.
На кое място по-точно?
Аз, аз ви казах, че съм го направил, нали?
Не искам да повтарям всичките подробности.
Това е вторият ми за деня много досаден разпит.
Значи очаквате да ви повярвам, че вие,
човек без криминално досие просто ей така сте убил човек?
Вкарал сте му два куршума от двуцевка точно в лицето,
и после сте изгорил тялото?
Да, точно така. И... и това е всичко, което ще ви кажа.
Животът ви е на път много да се усложни, господин Хъбъл.
Влизай.
Ричър, ела с мен. - Не.
Моля? - Не мърдам,
докато не махнете тези неща.
И двамата знаем, че никого не съм убил, а те са ми неудобни.
Донеси макетен нож. - Няма нужда.
Оставете на мен.
Рециклирани ли използвате?
Навън? Без белезници. Третираш ме като човек,
а не като престъпник.
Хиляди пъти съм го правил, когато искам заподозрян да ми повярва.
Нямам скрити помисли, само искам информация.
Онзи тип, Пол Хъбъл, е банкер. Живее тук, работи в Атланта.
Няма предишни провинения.
Току-що призна убийство. - Колко хубаво.
Благодаря за гостоприемството. - Не бързай толкова.
Искаш да бягаш? Давай, но не мисля, че си толкова бърз,
нито че си непробиваем за куршуми.
Току-що бях оневинен. - Един излъга, че е убил друг човек.
Това не те оневинява. - Добър град за убийства.
Дори да си признаеш нищо не ти се случва.
Видя Хъбъл. Гражданин. Не може да вкара топка на билярд,
да не говорим да застреля някого.
Признава неща, които не са се случили и иска да повярвам,
че той го е направил, за да престана да ровя повече.
Мислиш, че работя с него. Той признава, аз се разтревожвам,
че може да замеси и мен, искам сделка, за да проговоря?
А може просто да мисля, че типът, видян до мястото на убийството
независимо виновен или не, може да има нещо за споделяне.
Аз нямам, но Стивънсън има. С Хъбъл се спогледаха.
Спогледали са се? - Цели 2 секунди.
Стивънсън и Хъбъл имат женени роднини братовчеди.
Просто се тревожат за семейството. - Повече от това е.
Винаги ли си толкова сигурен в теориите си?
Толкова, колкото съм сигурен, че си бил в Харвард,
наскоро си се развел и си отказал цигарите през последните 6 месеца.
Откъде ти хрумна това? - Приятелчето ми Бейкър
те нарече бостънска кучка. От вида ти личи, че си добре образован,
но работиш в средата на нищото с хора, които не са от средата ти.
Инат си. Чувстваш се недооценен. Не ти пука дали колегите те харесват.
Такива хора не отиват в Бостънския университет, а в Харвард,
за да покажат на онези със синята кръв на какво са способни.
Прав ли съм? - За Харвард? Да.
Ти си около 40, което значи, че си служил достатъчно в бостънската
полиция, за да вземеш пенсия и да може да си позволиш
приличен южняшки костюм, а не да си в стил черен Шерлок Холмс.
Значи, че нямаш жена, която да следи за облеклото ти.
Смърт, или развод. Вероятно си разведен, отчитайки възрастта ти,
но още носиш халката и както виждам е стара, значи си обсебен.
Както казах. Ти си инат. Таиш надежда отново да се съберете.
Казва се Шарън. - Колкото до цигарите,
когато ти казах, че убийците са трима, започна да мислиш,
че наистина си хванал грешния човек. Това те стресира.
Водата в чашата на масата се размърда.
Не говорехме за някакви глобални грешки,
но кракът ти тактуваше под масата.
Това, в комбинация с лекия аромат на цигари от костюма,
защото е трудно да се махне миризма на никотин от туид...
Повечето изследвания сочат, че за 6 месеца може напълно
да се откажеш от цигарите. Ти се справяш добре.
Тези неща могат да те убият.
Идвай вътре.
Върви след мен. Стивънсън, в кабинета ми.
Този мъж мисли, че може да знаеш нещо за Хъбъл,
което не си споделил с мен.
Вярно ли е?
Не гледай пода. Отговорът не е там.
Сър... снощи... имахме семейно събиране.
За... 50-годишнината от сватбата на баба ми и дядо ми...
Не ми пука. - Правилно.
Ами Хъбъл и Чарли бяха там. - Кой е Чарли?
Чарлийн. Жена му. Стояхме до късно. Танцувахме с жените си.
Доста след 2 през нощта ги откарах до дома им.
Не знам защо номерът му е бил в обувката на убития, не знам защо
е признал. Знам, че в полунощ не е бил близо до магистралата.
Взима ли наркотици? - Не.
Мами ли жена си? - Не. Той е домошар.
Не му отговаряй. Той не ти е шеф. - Да, съжалявам.
Има ли финансови проблеми?
Не знам какво да правя. - Просто отговори на въпроса.
Не. Той е богат. - Добре. Изчезвай оттук.
Дрога, пари, изневяра. Ако Стивънсън е прав,
елиминирахме и трите. Значи единствения начин да узнаеш
защо Хъбъл признава убийство, е ако ти каже.
Да, а може би уикенд в клетката ще го мотивира.
Кажи ми какво е казал. - Какво значи това?
Сети се, че отказах цигарите,
а не се сещаш какво следва?
Това са глупости. Имаш си признание.
Аз помогнах с разследването. - Ти си помогнал на мен?
Май си в грешка за ролята ти в тази ситуация.
Ти си задържан, заподозрян, не мой партньор или равен на мен
и със сигурност вече не си ченге съдейки по вида ти
и начина ти на живот. Сега... шеф Морисън иска да те задържим,
докато не се уверим, че всичките ти 193 сантиметра
са били в автобуса от Тампа. - 195 сантиметра.
Детайлите са от значение в едно разследване.
Ето ти детайл. В шкафа имаме супер широки белезници за теб.
Опишете и приберете часовника и пръстена му.
Ще му ги вземат през първите 5 минути там.
Беше ми приятно да поговорим.
Благодаря. За това с часовника.
Млъкни.
Съсипа ми пътуването до тук.
Господи.
Аз съм полицай Спайви.
Време е да следвате жълтата линия, съкилийници.
Ще бъдете настанени далеч от опасните престъпници,
докато решат през уикенда какви обвинения ще ви повдигат.
Сега да ви оборудваме.
За теб, големият, нямам подходящо нещо, което да ти стане,
но миналата година имахме един самоанец... наркодилър...
беше малко по-слаб от теб.
Може да ти е малко тясна в раменете.
Не бързайте толкова. Сега се наведете и разкрачете.
Не. Такова претърсване е против конституцията,
освен, ако няма сериозно подозрение за престъпна дейност.
Жертвата, която подозират, че съм убил
е застреляна с пистолет с размери 10 на 15 сантиметра.
Такова оръжие няма как да влезе в мен, или в който и да е човек,
без да го изпрати в болница.
Тъй като оръжието е свързано единствено с това престъпление,
искането ви е незаконно.
Не, че искам да го правя, но според правилата...
Единственото, което е като трън в задника ми - си ти.
Ако мислиш, че можеш да ме провериш
без сериозно да пострадаш, опитай.
В противен случай, направи отметката във формуляра.
Влизай.
Много съжалявам, че те въвлякох в това. Не исках...
Помниш ли в автобуса като ти казах да мълчиш?
Същото правило важи и за затвора.
Това хич не е добре. - Какво има?
Не сме при тези, които чакат решения, а сме при доживотните.
Какво искаш да кажеш с това? - Хора с доживотни присъди.
На твое място нямаше да се тревожа за присъдите им,
а за размените. - Размени?
Размяна на цигари, десерти, телевизионно време,
замисли се за това.
Тук не си човек. Тук си разменна монета.
Престани да се стресираш и си пази силите.
Ще ти потрябват.
Ето я и нея.
Леле. Хубавица.
Вижте, дори си има мънички хубави обувчици.
Дай ми обувките, скъпа. Хайде сега. Чу ме. Дай ми обувките си
като добра малка кучка.
Казах да ми ги дадеш.
Добро момиче.
И очилата ми харесват. Дай си ми очилата.
Сега искам от теб още едно нещо.
Я вижте този ядосан скапаняк.
Какво искаш? - Давам ти право на избор.
Ти си в дома ми, дебелак, и дойде без разрешение.
Та... или с приятелчетата ти си тръгвате сега,
или ще трябва да извлачат оттук дебелия ти задник.
Сега ще броя до три. - Знаеш ли с кого говориш, кучко?
Едно.
Две.
Дължите ни едни очила.
Сега се разкарайте от килията ми.
Не съм вентролог. Разкарай се от скута ми.
Няма да позволя на никого да те пипне.
Благодаря.
Единствено заради теб съм още жив тук.
Аз съм в голяма беда. - Не думай.
Не съм престъпник. Аз съм скапан валутен мениджър.
Нямах избор. Тези типове ме принудиха
да помогна с финансовите им схеми. Разбираш ли?
Знам, че всеки заловен казва, че е бил принуден,
но аз наистина бях принуден.
И хората, за които работех съвсем ясно казаха,
че ако ги прецакам... - Ще бъдеш убит.
Щеше ми се да е само това.
Шефовете ми обещаха, че ако по някакъв начин
разваля операцията им, те...
Те ще ме заковат за стената.
В буквалния смисъл. Пред очите на семейството ми.
Ще ми отрежат топките и ще ме накарат да ги изям.
После бавно ще кървим до смърт, аз и жена ми
знаейки, че децата ни са при тези психопати,
и без да знаем какво ще стане с тях.
Отивам да пикая.
И аз идвам с теб.
Досетих се.
Него.
Момчета, ако знаехте какво ще ви се случи, щяхте да си тръгнете.
Давам ви време, докато преброя до три.
Едно.
Охраната при душовете в общото помещение.
Гледай стената! Действай!
Какво, по дяволите, правите вие двамата тук, долу?
Хайде. Тръгваме, преди отговорника да види.
Тръгвайте! Тръгвайте!
В рапорта ми пише, че сте настанени горе.
Какво правите при другите? - Там ни сложи онзи от приемното.
Ако някой пита били сте тук през цялото време.
Разбрахме ли се?
Здравейте. Тук е Шарън Финли. Оставете съобщение и ще се обадя.
Здравей.
Аз съм...
Просто...
Просто разследвам сложен случай...
сам, в средата на нищото, в Джорджия, и просто...
ще ми се да ми се обадиш.
Влез.
Шефе. Получихме военното досие на Ричър.
Искаш ли да знаеш какво пише? - Искам.
Уест Пойнт. Сребърна звезда. Медал за изключителна служба
в отбраната, отличие за заслуги към страната, войнишки медал.
Бронзова звезда, медал за похвала,
втора Сребърна звезда и Пурпурно сърце за рани,
получени при бомбардировки на бараките на морските пехотинци
в Кандахар.
"Майор Ричър излетя от ада,
изнасяйки по двама войника наведнъж.
Свидетели сочат за 6 влизания и потвърждават 12 спасени войника.
Майор Ричър страдаше от жестоко обгазяване,
но се върна към активна служба 32 часа по-късно, въпреки
че от корема му бяха извадили шрапнел от човешка челюст".
А случаите като военен полицай? - Не.
Повече от 150 успешно приключени в съда случаи
и повече от 20 заловени бегълци.
Какво, за Бога, прави такъв човек в Маргрейв?
А какво прави такъв човек в затвора?
Не ми се ще да съм човекът, който го е вкарал там.
Разкарай се от кабинета ми.
Надявах се да пуснат песен на Бийтълс.
Успокояват ме.
Мама винаги ми пееше "Роки Ракуун", когато бях болен.
Извинявай, че те събудих. - Няма нищо.
Донесоха ги преди малко. Може... може да изядеш и моето.
Аз нямам апетит.
Трябва да се храниш. Изглеждаш ужасно.
Защото видях как с пръст извади окото на човек.
Той започна боя.
Може би ще ме убият щом изляза под гаранция.
Важен ли си за тяхната операция?
Много. - Тогава вероятно всичко ще е наред,
обаче телата продължават да падат. Явно някой се изнервя.
А когато това стане нещата може бързо да се променят.
Аз съм любопитен защо тези, за които работиш ме искат мъртъв.
Какво искаш да кажеш? - Полицаят от снощи, Спайви,
той ни вкара в общото помещение.
Направил го е да изглежда като невинна грешка, но беше нарочно.
Онзи при душовете посочи мен, за да ме отстранят.
Щом изляза се махам.
Става нещо лошо в Маргрейв
и няма нужда да съм част от него.
Скоро жена ми ще дойде. - Не ми пука.
Реших, че някой без пари, документи и кола ще се нуждае от транспорт.
Това съм аз. - От Грейхаунд потвърдиха.
Това е в автогарата на Тампа преди две нощи.
Няма как да си бил в Маргрейв и да си убил някого.
Подобни неща са всеизвестно трудни за постигане.
Нищо не дават без заповед. Как ги накара да го направят?
Излъгах. Казах, че подозираме, че един от служителите им
използва автобусите, за да прекарва кока.
Казах, че ако не сътрудничат ще има гражданска конфискация
на всичко, което е на колела до края на разследването.
Получих видеото след час.
Оправда мен, но как се измъкна онзи, който си призна?
Е, всички знаеха, че Хъбъл лъже,
затова задържахме обвиненията,
с надежда нервен тип като него да направи нещо глупаво,
което да ни доведе до истината, или просто да хвърли светлина
на станалото досега. - Умен ход, полицай Роскоу.
Всъщност Роскоу е първото ми име.
Досега не съм срещал жена да се казва Роскоу.
Ами. Срещал си. Само преди ден.
А каква е фамилията ти? - Конклин.
Имаше ли любовни ласки вътре? - Направиха ми постановка.
Кой? - Някакъв от охраната.
Момче за поръчки, но тези, които му дават заповедите
явно искат да си тръгна и ще получат това, което искат.
Хващам следващия автобус, който напуска града.
Срамота.
Не ми е приятно как Маргрейв те посрещна за добре дошъл.
Исках да се извиня с ранна вечеря, но щом няма да се задържаш...
Добре.
Прекрасно.
Първо обаче ще са ми нужни нови дрехи.
Тези вече леко намирисват.
Ами в града имаме магазин за мъжка мода на "Мерил".
Не ми трябва нищо лъскаво.
Просто тениска и джинси.
Не пътувам с багаж.
Сигурен ли си, че не искаш нови дрехи?
За мен тези ще са нови.
Не разбирам. Не искаш ли да имаш някъде дом като база?
Цял живот съм живял в такива бази. Израснах във военни бази,
работих при военните. Винаги ми казваха къде и кога да отида.
Сега искам сам да разгледам страната си.
А как се оправяш с парите? - Ежемесечно ми превеждат
пенсията чрез Уестърн юнион.
Семейството не ти ли липсва? - Липсва ми. Всички са мъртви,
с изключение на брат ми, Джо.
Той е добър човек. - Къде е?
Нямам представа.
Какво всъщност те доведе в Маргрейв?
Няма как да е някакъв блус певец. - Не лъжа хора,
които ме измъкват от затвора. Тук съм заради Слепия Блейк,
но всъщност причината е Чанси.
Кой е Чанси?
Преди няколко дни бях в Чанси бар и грил, в Тампа.
Един тип там пееше "Полицейски кучешки блус" на Слепия Блейк.
Спомних си един разговор, с брат ми Джо неотдавна.
Прочетох някаква статия за Блейк, в която пишеше, че за последно
е пял в Маргрейв, а после е починал.
Затова се качих на автобуса.
Значи просто правиш каквото си искаш и когато си искаш?
Всички винаги завиждат.
Е, да, това е...
интересен начин на живот. - Мен ме устройва.
Е, ще пообиколя града за малко и скоро ще се видим.
Добре звучи. Гледай да не те арестуват
отново за убийство.
Каспър Тийл. Нека винаги дава подслон за хората от Маргрейв.
Ако искаш подстригване,
ще трябва да почакаш.
Сега е времето за обяд на Моузли.
Мислех си за бръснене, господин Моузли.
Старо куче като мен може да прави и двете.
Чух, че "Мисисипи" на Фред Макдауъл идва от вашата бръснарница.
Помислих, че фен на блуса ще може да ми каже
малко повече за Слепия Блейк и престоя му в Маргрейв.
Изненадан съм, че човек на твоята възраст знае за Фред Макдауъл,
а още повече съм изненадан, че знаеш за Слепия Блейк,
господин Ричър.
Малкото градче, а?
Когато арестуват непознат гигант за убийство,
мълвата тръгва.
Естествено Роскоу те оневини, затова хич не ме е страх от теб.
На моята възраст не се плаша от много неща.
Да, аз също. Освен това всеки ме нарича Ричър.
Дори и майка ми.
Добре, лягай сега.
Знаеш ли, че в миналото сестра ми
е пяла няколко пъти с Блейк.
Той идваше в града всяка година
и пееше в църквата, или в някоя плевня в сламата.
Чух, че тук е умрял. - Това са слухове.
От целия град идват хора, за да чуят историята,
дори и белите.
Адски град е това. Прясно боядисани беседки,
поддържани цветни лехи, наскоро полирани статуи.
Започвам да си мисля, че е повече от гражданска съвест.
Така е.
Фондацията на Клайнър се грижи за Маргрейв.
От момента, в който господин Клайнър пристигна от Сейнт Луис
преди около 5 години и основа компанията си тук.
Що за компания е това? - Каквото поискаш, Клайнър го прави.
Недвижими имоти, превози, химикали, машинни части.
Онази статуя отвън, Каспър Тийл...
Неговият внук ни е кмет.
Предложи изгодна сделка на Клайнър за земята за фабриката му.
А в замяна Клайнър налива пари в града.
Всеки печели. - Това, там е Клайнър Младши
и побърканият му братовчед Даусън.
Всеки тук нарича Младши Кей Джей,
но аз го наричам голяма беля.
Пази ми мястото, става ли?
Партньор за танци ли си търсиш?
Последният човек, който така ме зяпаше беше жена в Панама,
когато бях разпределен във форт Шърман,
а тя искаше да танцува тамбурито с мен.
Искаш ли да танцуваш тамбурито с мен?
Аз искам. - Не говорех на теб, хърбо.
Говорех на момъка със скъпите ботуши,
добрата прическа и скъп пикап, в който ти дава да седиш до него.
Е...
искаш ли аз да водя, или...
Не си падам по танците.
По-скоро по науката и четенето.
Фактически прочетох нещо интересно тази сутрин
за някакви повдигнати обвинения срещу майор Джак Ричър
в някакво селце близо до Багдад.
Много сериозни обвинения, които някак си изчезват
като песъчинки в непрощаващата пустиня.
По някакъв начин пустинята ти е простила, нали?
Ние не забравяме така лесно тук, в Маргрейв.
Пазете си гърба, господин Ричър.
Здравей. Съжалявам, но това с вечерята, няма да стане.
Какво е станало? - Намерено е още едно тяло.
В храстите, на около 40 метра от първото. Същият калибър куршуми.
Трябва да отида в моргата.
Не казвам, че не съм разочарован. Мислех да прекарам
малко време с теб, преди да си тръгна.
Не знам дали изобщо ще тръгнеш. - Ричър!
Докато бяхте вътре Хъбъл каза ли нещо?
Не. - Глупости.
Внимавай с приказките, Финли. - Мислиш, че е забавно ли?
Имам град с 1700 човека и две убийства.
През цялото време там той не говори с мен.
Не ти вярвам. - Не ми пука.
Идеята за вечеря е добра. - Никъде няма да ходиш.
Алибито ми беше потвърдено. - Само, защото знаем,
че не си бил тук, по време на убийствата не значи,
че нямаш общо с тях. Чудя се дали някоя друга
195 см горила не е на онзи запис от автобуса.
Може би ще ми трябват експерти да потвърдят, че си бил ти
и може да трябва да поохладиш подметките си в Уарбъртън
за две, три седмици, докато получа резултатите...
Или ще се качиш в колата и ще отидем в моргата.
Може патологът да каже нещо,
което да освежи паметта ти за Хъбъл и да решиш да споделиш с мен.
Да сме наясно. Вече не съм ченге. Сега искаш ли да ти помагам?
Искам да правиш, каквото кажа. Сега.
Понякога си мъртъв, без да го знаеш.
Вторият тип е застрелян отзад в главата докато е бягал,
но краката му са продължили да се движат още няколко крачки
преди мозъкът му да му каже: "Мъртъв си, човече"
и той да падне в храстите. Поне така казват следите от кръвта.
Застрелян е отдалеч, било е тъмно
и не е успял да го намери, затова убиецът го е зарязал там.
Няма документи в себе си. - Убийците.
В разследването детайлите са важни.
По-вероятно е да е бил повече от един извършител.
Е, това са първите ми убийства, затова моля ви
кажете ми, че знаете кой го е направил.
Ами първата жертва? Нещо ново? - Не.
Той е още по-труден случай.
Денталните данни са различни. Някои зъби са поправяни в САЩ,
други в чужбина. Пръстите са пострадали
от някаква дерматична реакция. Толкова са подути, че не можех
да се взема чисти отпечатъци докато не изтеглих течността.
Сега чакаме резултатите. Не, недейте...
Нов ли е в екипа, или...
Не. Е, нещо такова.
Първата жертва е алергична към латекс.
Вероятно убийците са били в защитни облекла от поливинил,
за да няма следи от ДНК по тях. При борбата убитият е сграбчил
костюма, което е довело до хистаминова реакция пръстите му.
Зъбите му са правени на местата, в които е живял през годините.
На 8 години счупи дясната си ръка. Оправиха го в Берлин.
На 10, в Сеул, му извадиха сливиците.
Боричкахме се.
Притиснах го към печката.
Не знаех, че майка ми току-що я е изключила.
Така брат ми се сдоби с този белег.
Веднага ми кажи какво става.
Какво прави брат ти в Маргрейв?
Не знам. - Значи е чисто съвпадение
двамата да сте в едно и също малко градче по едно и също време?
Не знам. - Кога за последен път видя Джо?
Преди минута в моргата. - На умник ли ми се правиш?
Честен съм с теб. Нищо чудно, че Шарън те е зарязала.
Да не чувам името на жена си от устата ти.
Не. Достатъчно. Ричър, минаваш границите.
Финли, остави го на мира. Човекът току-що изгуби брат си.
Само един въпрос и искам истината.
Защо дойде тук, в Маргрейв?
Слепият Блейк! - Забъркваш се с грешния човек.
Веднага ти казвам. Кълна се, че ще изровя
всяка възможна причина, за да те вкарам отново в затвора.
Дори не си взел белезници... - Това няма да го бъде.
Ричър, сядай отзад в колата.
Знам, че не си от тези, които без причина бият по-дребни от тях.
Той ми дава причина. - Така ли? Е, познавам хората.
Очите ти са добри.
Прави, каквото ти казах, Ричър. Моля те.
Добре ли си, Ричър?
Мисля, че може би Джо е споменал за Слепия Блейк с някаква цел.
Мисля си за него как лежи в моргата.
Мисля, че би трябвало да направя нещо по въпроса.
Какво например?
Ще намеря всички виновни за това
и ще ги избия до последния човек.
Превод и субтитри: mia_one