ВЛЮБЕНИЯТ АЙФЕЛ
СВОБОДНА ИНТЕРПРЕТАЦИЯ ОСНОВАНА НА ФАКТИ
31 март 1889
Дами и господа, благодаря, че ни уважихте днес.
Три години по-рано септември, 1886
Мосю Айфел, това, което направихте за Америка...
Америка никога няма да забрави.
С присъщата ви скромност вие заявявате,
че сте направил само вътрешната конструкция
на Статуята на свободата,
но именно този скелет прави статуята
устойчива на всеки вятър
и на всяка буря,
и тя ще стои там дори и след 100 години.
Много повече от 100 години.
От името на американския народ
и неговите ценности ви обявявам...
за почетен гражданин на Съединените американски щати.
Тате, искам да ти кажа нещо.
Зарязваш правото заради изкуството ли?
Искам да се омъжа. - Моля?
Искам да се омъжа.
Естествено. Все някой ден ще се омъжиш.
Ето, хапни още стриди. Йодът е полезен за здравето.
О, Жан, ял ли си вече? - Още не.
Взе ли вестник? Сервитьор.
Има ли снимки? - Още не съм го чел.
12 стриди, моля. - Трябва да подпишеш това.
Тате, може ли да поговорим спокойно?
Преговаряй отново, няма да го платя.
Мислил ли си за Световното изложение... за монумент?
Метрото е много по-интересно.
Кажи му, че е съвременно. - Метрото е съвременно, Жан.
Мисля, че изложението е по-престижно.
Да, звучи интересно.
Престиж... безполезно е да направиш нещо,
което после ще бъде премахнато.
Временно ли е? - За 20 години.
Проектът на Кьохлин и Нугие е готов.
Който не могат да задвижат. Сериозен ли си?
Ще ви оставя. - Скъпа, искаше да говорим.
Няма проблем.
Дъщеря ти много се измени. Превърна се в истинска жена.
Мислиш ли?
Кьохлин и Нугие имат ли макет? - Да, и те чакат.
Имам четвърт час. - Да, да.
Как си, Морис?
Грозно.
Четири опори. - Четири, 12, грозното си е грозно.
Може да достигне 200 метра.
Обелискът във Вашингтон е само 169 метра.
Да се състезаваме за височина ли? - Ще прославим страната.
Вземайте си пилона и се захващайте за работа.
Проектите ни трябва да са полезни,
демократични и дълговечни, мерси.
И на вас благодаря. - Мерси.
Тоя нещо се радва или е глупав? - Трудно е да се разбере.
Научи повече за метрото. - Правителството не е съгласно.
Трябва да се сближим с министъра? - Как мислиш да го направиш?
Виж... Антоан дьо Рестак.
Учихме заедно в Сент-Барбе.
Сега е журналист и е близък до министъра. Той ни е нужен.
Бяхте ли приятели? - И двамата обичахме момичета
и алкохол, директно в общежитието.
Момичетата ли? - Не, с тях се разхождахме.
Ще организирам среща.
Господа, какви са резултатите от тестовете?
При 11 950 кг мостът се наведе с 21 мм
и се върна обратно.
Рестак, наздраве старо момче.
Помниш ли всичко? - Много добре.
И в Пюто, колко е удобно само за богаташите от Ньой
с техните файтони.
А другите, които работят? Те как ще стигнат дотам?
С твоето метро. - Точно така.
Липсваше ми, човече.
Заповядай.
Още много ли има? - Последно.
Боли ме главата. Новият да ми донесе сода.
Ще поговорим ли?
Да, искаш да се омъжиш, но още не знам за кого.
За Адолф. - Адолф... не го знам.
Адолф Салес. - Не ми говори нищо.
Звучи странно... мадам Салес. - Стига.
Тоя защо е тук? - Това е той.
Новият ли? Ще се омъжиш за новия?
Дай ми вода и бикарбонат.
Ти каза, че ако обикна някой ще го наемеш, за да го провериш.
Така ти спестихме време. - Вкарахте ме в капан.
Той работи вече седем месеца. Уредено ли е?
Дяволска хитрост. Ти знаеше ли за това?
Тук трябва коняк.
Да опитаме ли този? Какво да кажа...
Наистина си полудяла.
За Новия и мадам Новата.
Не, чакайте малко.
Деца, по-спокойно.
Престани вече. Късно е, спри. Къде е Алберт?
Алберт, вече е готово. Дай ми маската.
Еглантин, моля те. Престани, късно е.
Маската, мерси.
Клеър, със злато или сребро при министъра?
Аз не го познавам. - А мама какво би избрала?
Злато. - Добре.
Тя също би харесала Адолф.
Мислиш ли? - Да.
Министърът дойде.
Той е с началника на кабинета. Това е добре за нас.
Нервен ли си? - Не, а ти?
Очакването на среща е любимия ми момент.
Най-накрая, каква среща. - Мосю министър.
Военният министърът похвали вашите разглобяеми мостове.
Били незаменими в Индокитай.
Шарл Берар, личен секретар. - Приятно ми е.
Железният чародей.
Е, аз не работя сам. Имам цял екип...
Ела, ще те представя на жена си.
Адриен.
Запознай се, това е Гюстав.
Добър вечер, Антоан. - Как сте?
Приятно ми е да се запознаем.
Добър вечер.
Мосю министър, дами и господа...
каня ви да минем в трапезарията.
Ето и че ще ни нахранят.
Айфел? - Да, моля.
Антоан каза, че имате идеи за изложението.
Гюстав има много идеи за метрото.
На кого му е нужно това метро?
След поражението при Седан имаме нужда от нещо голямо...
като онова в Америка.
Статуята на свободата, велик символ.
Автор е Бартолди, мосю министър.
Да, но тя ще оцелее благодарение на вас.
Скъпа Адриен, вие какво мислите?
Съгласна съм с министъра. Трябва да мислим със замах.
И по-дръзко. - Забравете за метрото.
Монументът ви ще остане в историята.
Това очаквам от вас.
Гранитните колони са доста тъжни. Трябва нещо ново.
Кула... 300 метра.
300 метра, това е невероятно.
От метал ли? - Метал от главата до петите.
Но при едно условие...
трябва да се издига в центъра на Париж,
за да може всеки да й се любува. И буржоата, и работниците.
Знатните семейства и обикновените хора.
Всички заедно, независимо от класите.
Това е съвременно. - Прекрасно.
Прекрасен проект. Точно от това имаме нужда.
Можеше да ме предупредиш. - Той винаги е бил непредсказуем.
Да те закараме ли? - Не, мерси, ще се поразходя.
Добре, ще докарам колата. Прототип е, ще я видиш.
Погледни ме.
Надявах се никога повече да не ви видя.
Аз сама.
Какво правиш тук?
Тук ли спа?
Продадох кулата.
Как така?
Ще използваме проекта на Кьохлин и Нугие.
Какво става с теб?
Ще е висока 300 метра.
Ще донесеш ли кафе?
Вече е решено.
О, какво правиш тук?
Не съм те виждал от 20 години, а сега си навсякъде.
Да... постоянно стоя затворен...
и реших да глътна малко чист въздух.
Знаеш ли, че живея ей там? - Наистина ли?
Не, не знаех. - Ела да пийнем по нещо.
Да, ела. - Добре.
Невероятно.
За съжаление Адриен я няма. Тя е твоя почитателка.
Дори прочете някаква твоя техническа книга.
Поласкан съм. Тя е много очарователна.
Невероятна жена. Интересува се от всичко.
Много е способна.
Извини ме, веднага се връщам. Седни за малко.
Тук е много красиво. - Мерси.
АДРИЕН ДЕ РЕСТАК
Гюстав, какво правиш тук?
Загубих се.
Помощ!
БОРДО 1860
Помогнете ми!
Помогнете ми.
Донесете вода.
Иди да донесеш вода.
Не трябваше да скачате.
С повече дърво и по-широко скеле никой няма да пада.
20 пъти ви казвам, че имам бюджет.
Вода.
А мен ми трябва всички мъже.
Той мъртъв ли е или не? И стига си хленчил за това дърво.
Тогава сам ще го уредя. - Ти по-добре...
се преоблечи. Само настинка ти липсва.
Идвам при мосю Буржес. - Очаква ли ви?
Не, но е спешно. Става дума за моста.
Последвайте ме, моля. Оттук.
О, не, не започвай отново, моля.
Но аз се чувствам добре в панталони.
Не е позволено. - Ще ме посещаваш ли в затвора?
Бъди мила, преоблечи се. - Мила съм, тате.
Мосю Буржес? - Какво желаете?
Тук съм заради скелето. - Скелето?
Да, скелето на моста. - Кой мост? Кой сте вие?
Гюстав Айфел. - Айфел, приятно ми е.
Днес целият град говори за вас.
Имаме нужда от много повече дърво.
Ще го обсъдя с Пауелс. - Не, трябва ми веднага... настина.
Останете да обядвате с нас.
На масата ще го обсъдим спокойно.
Жорж, едно допълнително място.
Много хубаво, но тук съм за дървото.
Браво за тази сутрин. В Гарона, с това течение...
Той не се е поколебал нито за секунда преди да скочи.
Вие сте скочил в Гарона?
Явно всички знаят, освен мен. Разкажете ми.
Един от хората ми падна при строежа на моста.
Един от хората ви?
Аз отговарям за металната част на моста.
Истинска дантела от метал. Виждала съм го, феноменален е.
А аз мисля, че е грозен.
Много е модерен. Освен това кметът го избра.
Голям проект за един млад инженер.
Не е мой личен проект, но аз съм надзорникът.
Според Пауелс този млад човек
е разработил революционен метод
за строителство с помощта на хидравлични цилиндри.
Това е проста система, с която можем да поставяме
опори в реката и да постигнем
стабилна конструкция от лек метал.
Значи сте инженер?
Да.
И можете да построите всичко. - Не всичко, но доста.
Къде сте се научил да плувате? - В Сент-Барбе.
Какво учехте?
Учих за Политехниката, но ме взеха в Централния.
Значи плувците влизат в Централния?
Честно казано ме скъсаха на изпита за Първа помощ.
Партньорът ми се удави. Умря.
За щастие съдиите оцениха скока.
Ръцете ми бяха изправени и ме приеха.
Той е веселяк.
Много е остроумен нашият инженер.
И затапихте Едмонд. Сега наистина сте герой на деня.
Мосю Буржес, скелето е тясно и затова човекът падна.
Наистина ни трябва повече дърво.
Чуваш ли, тате? Ако малко дърво спасява животи
ти също може да станеш герой.
Стана ви скучно ли? - Не, връщам се на строежа.
О, да, винаги забравям, че има хора, които работят.
Ще дойдете ли на рождения ми ден?
Не знам. - Ще има дърво и метал, обещавам.
Маси и прибори за хранене? - Точно така.
В този случай да. Защо не.
Приятен ден, мадмоазел. - И на вас.
Аз бях там тази сутрин.
Видях как спасихте онзи човек.
Мосю Айфел ще играе с нас. - Започваме.
Как можах да загубя. Бях толкова близо.
Извинете.
Наравно, но вие останете. - Не.
Да, да.
Кой иска сладолед?
Ванилия и ягода. Кой иска сладолед?
Вземете какъвто искате.
Не обичате ли сладолед? - Обичам.
Колко сте сериозен. - Досаждам ли ви?
Нищо подобно.
Заповядайте.
Това е за вас.
Мерси.
РЪКОВОДСТВО ЗА СТРОИТЕЛСТВОТО НА МЕТАЛЕН МОСТ
Бихте предпочела ветрило или кърпичка?
Да, кърпичка.
Мисля, че е прекрасен подарък. Различен от другите.
Точно като вас. - Като мен ли?
Да, вие... сте различен.
Мерси.
Честит рожден ден.
Адриен, ела.
Идвам. - Ела, всички те чакат.
Добър вечер.
Влезте.
Ще седнете ли? - Не, мерси.
Прочетох книгата ви.
Адриен. - Да.
Защо дойдохте?
На рождения ми ден... - Да, беше недоразумение.
Съжалявам. - Не... тоест да, аз съжалявам.
И двамата съжаляваме.
Подигравате ли ми се? - Нищо подобно.
Вие сте много...
Очарователна. - Много очарователна?
Слушайте, предстои ви и друг рожден ден
с музика и малинов сладолед,
и ще дойде някой тип обиколил света с балон. Този също ще е различен.
Вие пак ще го поканите да играете и ще си останете...
очарователно разглезено дете.
Така ли мислите за мен?
Аз не искам да играя.
Адриен!
Какво сте намислила?
Игра.
Простете ми.
Стига, стига...
Нека Совестър да добави балкони и галерии, да го оживи,
но да не пипа формата. - Добре.
Видя ли... има цели две страници във вестника за твоя проект.
Велик си. - Защо аз да съм велик?
Ти строиш гигантска кула, а не аз. - Тогава благодаря.
И този също. Вече не помня какво му обещах.
Подкупваш ли колегите си да пишат за мен?
Така трябва. Ти още не знаеш и половината.
Ще спечелим конкурса.
Алфан ни подкрепя, но трябва да убедим още членове на журито.
Моят шивач е най-добрият в Париж. Ще покориш всички.
Журито се състои от мъже. - Които слушат жените си.
Аз съм просто човек с идея по-голяма от него самия.
Моля да ми позволите да я осъществя.
Тази кула, господа... не вдига репутацията на човек.
Тя е Париж.
Неговото сияние, мястото му в света, може би дори душата му.
Представете си кула, която достига до небето
и привлича цялото внимание.
Тя е предизвикателство към гравитацията,
природата и самото човечество.
Тази кула, господа, ще стане
нов символ на нацията, която вдига глава
след период на кръв и сълзи.
Не се ли боите, че такъв мастодонт
ще прогони туристите от Париж?
Напротив, ще се стекат хиляди туристи
от Европа и от Новия свят.
Освен това ще може да вечеряте там...
и дори да танцувате. - Как ще решите проблема с грунда?
Толкова близо до Сена, вашето чудо ще потъне
и ще представлява заплаха.
Да, много добре разбирам загрижеността ви.
В началото на кариерата си преди 20 години в Бордо
имах същия проблем при строежа един метален мост.
Тогава измислихме кесоните със сгъстен въздух,
защото проучихме терена.
За почвата от страната на Сена вие сте прав.
Това е старото речно корито. Кал, без твърда опора.
Ще поставим опори и тук кесоните се включват... вижте.
Кесоните слизат надолу докато копаем...
а водата естествено започва да се издига.
Тогава нагнетяваме въздух през тръба
и налягането изтласква водата обратно.
Така продължаваме да копаем изнасяйки грунда през шлюз...
и на сухо изливаме цимент за основата.
Тази техника осигурява стабилно закрепване на опорите,
независимо от грунда или теглото на конструкцията.
И няма никаква опасност... естествено?
Никога не съм имал проблем. - Господа, долу има макет.
Лично ще се убедите в силата и устойчивостта на кулата.
Ти си работил в Бордо? - Да, построих един мост.
На колко години беше? - 26, 28.
Значи познаваш семейството на Адриен, Дьо Буржес?
Не. Не, нищо не ми говори.
Господа, отдръпнете се малко за ваша безопасност.
Продължавай.
Вкопаваме гръмоотводите в земята и мълниите вече не са опасни.
Тези медни въжета ще отвеждат електрическия разряд.
Те са фиксирани по протежение на цялата структура.
Сега за устойчивостта на вятър. Продължавай.
Тази водна струя е еквивалентна на порив на вятъра от 350 км/час.
Благодарение на ажурната метална конструкция
кулата почти не улавя вятър.
Между другото, виждате ли извитите ръбове?
Те сякаш са оформени от вятъра.
Благодарение на тази заобленост се абсорбира силата на вятъра.
Обърнете внимание, че всички елементи
ще се изготвят тук, във фабриката в Левалуа-Пере.
Ако кулата е от много части
как ще обезпечите надеждното им съединение
на височина 60 метра? - Това е добър въпрос.
Най-трудната част от проекта. Ще ви покажа.
Елате по-близо.
Във всяка колона има временен хидравличен крик
и се поддържа от бутални подпори пълни с пясък.
Изпразваме пясъка...
и колоната се накланя.
Задействаме крика отдолу и колоната се изправя.
Така можем да регулираме всичко хоризонтално и вертикално.
След като гредите са подравнени монтираме първия етаж.
Имате решение за всичко. - Не обичам изненадите.
300-метрова гилотина като символ на републиката?
Ужас. - Трябва да си доста луд.
Военната болница не е лоша.
Красива е.
Глобус за илюстрация на световното изложение.
Малко е претрупано, но защо не?
И това е... ефектно.
Боже, пази Париж от такова нещо.
Ето го и известният фар.
Най-големият му конкурент. - Много е красив.
А ето го и самия него. Гюстав?
Дори Адриен е нервна.
Ненавиждам чакането.
Това е Клеър. Моя дъщеря и сътрудник.
Трябва да се гордеете с баща си. - Да, много често.
А аз винаги се гордея с нея.
Вие сте възхитителна, Клер.
Мога ли да ви наричам Клер? - Естествено.
Твоят конкурент е Бурде.
Президентът е във възторг от Трокадеро.
А какво мисли за фара?
Винаги може да сложиш един на кулата си.
Да взема ли шампанско? - О, не, на лош късмет е.
Дами и господа, журито е готово да произнесе присъдата.
Да вървим.
Няма да отнеме много време.
Дами и господа...
след представянето на различни проекти пред членовете на журито,
участващи в конкурса за Световното изложение
и щателното им изучаване...
победител...
с девет срещу четири гласа...
е 300-метровата кула на Гюстав Айфел.
Това е вашата победа.
Благодарение на вас спечелихме уникален шанс.
Никой досега не дръзвал да осъществи подобен проект.
Децата ви ще се гордеят, че сте работили по него.
Ще построим една мечта заедно.
Къде е новият? Вие ще наемате хората.
Колко ви трябват... 1000? - 300 са достатъчни.
Монтажници, дърводелци, еквилибристи, черноработници...
Корави мъже, без страх от високо. Нугие!
Нека четирима инженери да преизчислят всичко.
Нищо не трябва да се обърка.
Искам шаблони в пълен размер и умален макет в офиса.
Предпочитам да реша проблемите тук и сега.
Безопасността е приоритет.
Падането на инструменти, студ, вятър...
Не искам мъртви работници.
Хайде, мъже, на работа.
Айфел. Първият танц е ваш.
Мадам?
Всички ни гледат, Гюстав.
Нека да поговорим, моля те.
Как са родителите ти?
Нямам представа.
Ние не общуваме. Как върви вашият проект?
Напредва.
Липсваше ми.
Ти трепериш.
Има едно хотелче в Батиньол, "Акацията"...
Престани. - Ела...
Да се срещнем там. - Престани.
Аз имам свой живот и съпруг.
Нищо няма да стане, Гюстав.
Гладна съм.
Нищо друго ли няма? - Не.
Не са ли вкусни? - Не.
Един ден ще ти дам всичко. Какво искаш?
Всичко. Да, всичко.
Искам да се оженя за теб. - А аз за теб.
Пазете си главата. - А ако кесонът потъне твърде бързо?
Няма опасност, просто копайте по-бързо, отколкото потъва.
Върви ли, момчета?
Опорите от страната на Сена са почти готови.
Ад за ушите е тази машина.
Това е от налягането на въздуха. - Водата се издига.
Увеличете налягането на въздуха. Стойте тук.
Запушете си ушите.
Кофи, бързо.
Добре, започна да спада.
Това не е много успокояващо.
Получавам тонове писма от недоволни граждани.
Не можем да ги игнорираме. - Знам, нека да си недоволстват.
Моите кесони не са ковчези. - Може ли да се върнем нагоре?
Разбира се, оттук.
Дръпнете се. Махни тази лампа и това въже.
Идваме нагоре. Ти върви напред.
Мерси, момчета.
Добре ли си, Рене?
Ще се погрижим за това горе.
Хайде, мосю министър.
О, колко е хубаво.
Все пак навън си е много по-хубаво.
Журналистите са там. - Всичко върви добре.
Направихме малка екскурзия.
Великолепно.
Браво, Айфел. Великолепно.
Красива строителна площадка.
Как е възможно? Какво е това чудо?
В какво се превръща нашият град? Махайте се оттук!
"Самоубийството на Айфел". "Брадавицата на Париж".
Не съм особено популярен.
Местните искат да спрем работа и да съборим всичко построено.
Пресметнали са колко смърти ще има ако кулата се срути.
Ще публикуваме скици за работата. Това ще ги успокои.
Довършете чертежите на анкерите. Скоро ще се върна.
Работниците искат добавки. - Не, това е изключено.
Ще стачкуват, работата е опасна. - Нима досега не го знаеха?
Едно е да знаеш, друго е да го видиш. - Остави нервните на земята.
Ако работата спре за 20 дни трябва да демонтирам всичко за своя сметка.
Има още нещо. И Ватикана е против.
Папата казва, че кулата ще засенчи Нотр Дам.
Ние ги приближаваме до Бога. - Цял Париж е срещу нас.
Дори художниците са подписали петиция.
Мислят, че не може да е красиво, защото е солидно?
Какво прави Рестак? Той трябваше да излъсква имиджа ни.
До първата платформа плащаме от джоба си.
Какво да правя? - Печели време.
Желая те.
Мама може да ни види. - Много важно.
Спри. Ето, вземи.
Може ли да поливаш бегониите? Ето там.
С удоволствие.
Лейката много ти отива.
Обичам те.
Гюстав.
ГНЯВ НА МЕСТНИТЕ ЖИТЕЛИ СРЕЩУ КУЛАТА НА АЙФЕЛ
Още нещо, мосю? - Не, мерси, Онорин.
АЙФЕЛ, ДЕМОНЪТ НАД ПАРИЖ
Твоята кула ги плаши. Ти ги плашиш.
Дори работниците ти се страхуват. Това чета навсякъде.
Пресата вече не ме подкрепя.
Трябва да направим нещо.
Антоан.
Пресата може да успокои хората... и банките.
Трябва да стигнем до първия етаж.
А ако не? - Всичко пропада.
Кранчето за пари ще се затвори.
Ти преувеличаваш. - Не преувеличавам.
Ти знаеше, че има риск.
Сега пък какво стана?
Не разбирам...
Случва се за пръв път.
Преди не го е правила.
Ще запали ли? - Надявам се, иначе ще закъснеем.
Може ли да завъртиш манивелата?
Да.
Отпред е.
Не пали.
Може ли да завъртиш по-бързо?
Ето, стачкуват.
Няма да устискаме финансово.
Това вече ми го каза.
Остави ме, искам да съм сам. Моля те.
Позволете ми да ви поздравя.
Мостът е пълен успех, браво. - Включихте се и в срока.
Искам да си направя хубава снимка. Изборите са скоро.
Семейство Буржес там ли са? - Всички са готови.
Не може да се снимаме без семейство Буржес.
Какво става? Къде са те?
Съжалявам, Айфел.
Къде е Адриен? - Няма я, замина.
Замина? Не разбирам.
Вие не разбирахте от самото начало.
Тя ви водеше за носа, както водеше и другите.
Вече не иска да се омъжва,
но не посмя да ви го каже.
Наигра се с вас.
Не ми ли вярвате? - Адриен.
А сега си вървете.
Напред.
Ще я чакам.
Кажете й го.
Ще я чакам.
ХОТЕЛ "АКАЦИЯ"
Закъсня с 20 години.
Идваш ли? Гюстав ни чака.
Седни, завива ми се свят като те гледам.
Имам идея. Искам да се омъжа в Италия.
Нищо ли няма да кажете?
Мамо, какво ще кажеш за сватба в Италия?
Адриен, скъпа... - Сватба няма да има, Адриен.
Нито в Италия, нито някъде другаде.
С майка ти доста мислихме и...
ти няма да се омъжиш за този тип.
Този тип?
Честно казано, скъпа, ти заслужаваш
нещо по-добро от него и го знаеш.
Той не е... Е, ние не сме...
Ти ни разбираш.
Бременна съм от този тип.
Нося детето на Гюстав.
Днес ще му кажа и ще се оженим.
Върви си в стаята. Веднага!
Адриен!
Не го прави. Слез долу.
Прости ми.
Ние щяхме да се оженим.
Мислех, че детето ще е нашия сватбен подарък.
Ето така бих лежала с теб... завинаги.
В тревата ли?
Дори и в тревата.
Щяхме да се отегчим.
И да ни заболи гърба.
Има и мравки. - На теб ще ти омръзне.
На теб също.
Няма и река, в която да скочиш.
Той ме плаши.
Нещо ти е казал ли? - Не, просто ме гледа.
Той знае.
Ние взехме решение. Отговорът е "не".
Не можем да си позволим фиаско. - Летите твърде високо.
Твърде високо спрямо какво?
Виждали ли сте нещо подобно на моята кула?
Направихме оценка на разходите...
С такива разсъждения нямаше да има и първи етаж.
Нямаше да има катедрали в Европа. Това е смешно.
Работя с най-добрият екип и материали.
Моят опит е световно признат.
Нас не ни смущава здравината на кулата,
а нейната рентабилност.
С времето тази кула ще ви носи пари.
Хората ще идват на тълпи. - Не настоявайте повече.
Прекрасно.
В такъв случай моля да закриете сметките ми.
Сметки... какви сметки? - Всички.
Лични, на компанията и на филиалите.
Господа, ще се видим в деня на откриването.
Сбогом, господа.
Няма да успеем само с дарения. - Знам какво правя.
Аз съм твоят финансов директор. Не го забравяй.
Ще влагаш лични средства ли?
Ще трябва да заложиш всичко. Къщата, бизнесът...
Гюстав, поне патентите няма да залагаш, нали?
Ще продължа, дори да потъна в дългове.
Това е лудост.
Те ни мамят. - Да.
Не получихме нито су допълнително. - Нищо.
А сега и това... Вижте какво я чака
компанията Айфел. "Напомняне!"
Ако не стигнем до първия етаж до два месеца край на всичко.
Той е прав.
Това е вярно. Прав си.
В момента не мога да дам повишение на никого,
но да стигнем до първия етаж
ще ни трябват не два месеца, а само две седмици.
Как ще го направите? - С кранове на всяка опора.
На релсите на бъдещите асансьори. Работата е за две седмици.
А ние какво да правим? - "Ние, ние"... ние сме ти и аз.
Ние правим всичко това заедно.
Още не мога да ви дам повишение, но ще се справя.
А какво ще кажете за безопасността?
Безопасността... Когато вдигнем първия етаж...
ще удвоя заплатите ви. Става ли?
Тази кула, момчета... е за Франция,
но не е само това.
Тя е и наша. Нашата кула.
Започнахме я заедно и ще я завършим заедно.
Дръпнете се, мъже.
Браво, Феликс.
Внимателно.
По дяволите.
Не достигат три сантиметра.
Рупорът... къде е рупорът?
Чувате ли ме долу?
Три сантиметра.
Давай, Феликс.
По-ниско е с 16 милиметра.
Стой така.
Пресата, чувате ли ме?
Пресата?
Да.
Три градуса.
Хайде. Давайте, мъже.
Опитай пак, Феликс.
Готово, влезе.
Браво, мъже.
Браво!
Имаме първия етаж. Вече ще правим по 20 метра на месец.
Продължаваме. Браво, Антоан.
Внимателно.
Ти гледаш кулата си...
като влюбен в жена мъж.
Ревнуваш ли?
Аз ще говоря с него.
Исках да ти го кажа тук.
Обичам те.
Кажи нещо, Антоан.
Защо не ми каза за това, когато се срещнахме?
Ще стане скандал. Помисли ли за това?
Не ми пука. - На теб може да не ти пука...
но на него?
Той ме обича.
Не говоря за любов...
а за репутацията му.
И за парите.
Гюстав се нуждае и от двете за кариерата си.
А кулата му...
Общинският съвет обмисля да задържи финансирането...
чак до монтажа на втория етаж...
и доколкото те ме слушат...
Ти си отвратителен. Пусни ме.
Докато вие се любехте с Гюстав аз рових в боклука.
Мога да съсипя репутацията му за нула време.
Пусни ме. - Мисли внимателно.
Виж ги как се радват. Организирах им трапезария тук.
Практично е. - А главното ефективно.
Искам всички нюанси на бялото. - Бялото подхожда за сватба.
И цветя в косата ми... или дъбови листа. Красиво е, нали?
Да.
Майка ти би се радвала да присъства.
Тя ми липсва.
Скъпа, искам да ти кажа нещо.
В живота ми има жена.
Ще я видиш, тя е...
специална.
Бих искал и тя да живее с нас. Всички заедно.
Става ли?
Ще ми помогнеш ли да кажа на братята и сестрите ти?
Много се радвам за теб.
Ожених се за Адриен, когато тя лежеше в болницата.
Буквално разрязана на две.
Беше сама.
Дори родителите й я бяха изоставили.
Аз не съм строил нито кули, нито мостове...
но я обичах.
И още я обичам.
Остави ни, Гюстав.
Не може да имаш всичко.
Тази вечер напускаме Париж.
Какво си готов да пожертваш за любовта на Адриен?
Антоан, недей. - Ще направиш ли всичко за жена ми?
Ще пожертваш ли нея... твоето творение?
Твоята шокираща метална глупост?
Това е мое решение.
Не е твое. И не е на Антоан.
Това е мое решение.
От днес... заменяме болтовете с нитове.
Добре.
Никой никога няма да я разглоби.
Разстоянието между гредите е твърде голямо.
Не можем да използваме крикове.
Осъзнаваш ли това? Досега всичко беше перфектно.
Кой направи тази грешка?
Кой беше?
Така никога няма да я завършим!
Довиждане, Жано. - Довиждане, мосю.
31 МАРТ 1889
Мосю министър...
Всичко ще се нареди, татко.
Адриен
Айфеловата кула е висока точно 300 метра.
Използвани са 18 038 метални части и 2 500 000 нита.
До върха й се достига по 1665 стъпала.
От момента на откриването й на 31-ви март 1889 год
е посетена от близо 300 милиона туристи.
Построен е във формата на буквата "А"...
превод и субтитри Ivon