Филмът е по истински случай известен като "Инцидентът Уаша"
Моуна! По-спокойно!
Добрият ловец чака търпеливо.
Пазете се! Нека аз да го направя!
Дръпнете се!
Моуна! Моуна!
Моуна, внимавай.
Моуна!
Моуна, идват хората от клана Ктабан!
Да тръгваме! Хайде!
Хайде, да тръгваме! Остави глигана! - Ето го!
Убийте го!
Моуна, потопи се!
Ето там!
Моуна е там! - Застреляйте го!
Хайде! По-бързо!
Чуй ме! Моето име е Моуна Рудо!
Внимавай, когато чуеш това име отново!
Кой?
Кой е станал герой? Кой?
Твоят Моуна се завръща!
Това е Моуна! Той се връща!
Това е Моуна! Сега Моуна е истински мъж.
Моуна си идва! - Браво, Моуна!
Истинският мъж се върна!
Героят се завръща!
Моуна...
ти поднесе кръвна жертва на духовете на нашите предци.
Тази татуировка отбелязва мъжеството на лицето ти.
От този момент
ще спазваш духът на предците ни
да пазиш нашия клан
и нашите ловни полета
На "Моста на дъгата"
духовете на предците ни очакват срещата с храбрата ти душа.
ВОИНИТЕ НА ДЪГАТА - ФЛАГЪТ НА СЛЪНЦЕТО
През 1895
остров Тайван е отстъпен на Япония
според договора Шимоносеки, между Япония и Китай.
Oziris811 ви пожелава приятно гледане.
Тайван е нова територия на нашата империя,
която ще получи нашият микадо. *стара титла на японския император*
Островитяните по рождение са войнствени.
Говори се, че са въоръжени, за да воюват с нас,
но са просто разпръснати групи и няма от какво да се страхувате.
Щом дебаркираме на пристанището в Кийлан,
трябва да пометем целия остров със сила.
Трябва да предотвратим всякакво неуважение от страна на хората,
за да получим безрезервната им вярност към Империята на слънцето.
Особено в сърцето на Тайван, което е заето от диви племена.
Там има обилни ресурси от дървен материал и мини в планините.
Неизчерпаеми съкровища...
Татко, снощи сънувах елен
с бели петна около очите...
Птичките пеят щастливи песни.
Тръгни и улови елена от съня си
за собствената си сватба.
Чакайте! Задръжте!
Задръжте!
Атака! - Чакайте!
Атака!
Да ги избием!
Това беше еленът от съня ми.
Чуйте ме!
Танцувайте! Хайде да танцуваме!
Всички да танцуват!
Стани и танцувай!
Хайде, всички! Да танцуваме!
Това е моят син Моуна Рудо.
Най-смелият и най-силен войн в клана Махебо.
Той ще бъде несравним водач.
Мъдро постъпваш като жениш дъщеря си за него.
Танцувайте! Да танцуваме!
Да ги поздравим!
Радвайте се всички!
Направете път! Отстъпете, направете място, моля.
Направете път! Моля ви!
Отдръпнете се!
Направете път! Мръднете!
Направете път! Моля ви!
Ей, стари приятелю!
О, не! Пак е той.
Стари приятелю!
Вие от клана Махебо! Насам!
Елате!
Ей, шефе!
Ела.
Трябва ли ти такава голяма шапка за малката ти глава?
Приятелю!
Моуна?
Сеедек от Тода. - Вие, от клана Тнбара, тук!
Ей, младежо, не създавай проблеми тук.
Най-високият от Моуна Рудо от клана Махебо от Тгдая.
Минали сте целия този път с толкова малко месо за размяна?
Вие, от Тода сте безсрамни.
Защо не ни предложите безплатно ловните си полета?
Моуна Рудо, не бъди толкова горд. Не се страхувам от вас.
Моуна Рудо, аз съм Тему Уалис. Когато порасна, ще ти отрежа главата.
Тему Уалис?
Няма да имаш възможност да пораснеш.
Това ли е Тему Чире?
Не, това е Тему Уалис. - Питам за по-възрастният мъж.
Не знам. Предполагам не е някой известен.
Съберете се, младежи! Хайде! Донесете оръжията си!
Елате с нас! Бързо!
Сложи тези настрана!
Бързо! Всички млади идват с нас!
Бягайте!
Тему!
Моуна!
Моуна, той е един от нашите.
Никой не може да върви пред мен, чуваш ли?
Хайде, Лабей! Добре ли си?
Полагане на железопътни линии?
Не е лесна задача в планините.
За да събираме природните ресурси в тези гори,
трябва да има уреден транспорт.
Да.
Срамота е да се оставят тези ресурси неизползвани,
но тези диваци там...
Господине? Тя е тук.
Не се осмелява се да ви води в Хакау Суспетей, капитане.
Тя ще прекара нощта в бащиния си дом в Мейси.
Няма да ви придружава в ловните полета на други кланове.
Задължен съм.
Да вървим!
Капитане?
Тези диваци в планините, са доста свирепи.
Моля, бъдете внимателни!
Сега е ваш ред.
Колко е красиво!
Да, наистина.
Беше толкова тъмно снощи
и не забелязахме, че сме заобиколени от разцъфнали вишни.
Вишни?
Наистина са вишневи цветове.
Толкова са червени.
Червени като кръв.
Блокирайте целия Уаша регион.
Забранете всякаква търговия между Хан и диваците.
Слушам.
Назад! Оставете оръжията! Отдръпнете се!
По-бързо!
Хайде!
Това е засада! Внимавайте!
Скрийте се там! Бързо! - Те са там, горе!
Уве! Уве! - Отстъпете!
Няма изход!
Тези са полудели. Как смеят да се появят на прага ми.
Сечете въжетата!
Махайте се от тук! Бързо!
По-бързо!
Следвайте ме!
Разбирам. Разбирам
Разбирам.
Кратък профил на Тайван
Дайте ми най-големия им враг.
Те са там!
Здравейте.
Ето.
Натрапниците не позволяват на Хан да търгуват с нас,
но можем да търгуваме с вас, нали?
Идиоти!
Донесете вино!
Дайте вино!
Да пием!
Виж! Аз съм Моуна Рудо. В Хакау Суспетей
аз убих водача на натрапниците.
Моуна Рудо? Ти си Моуна Рудо?
Да, аз съм Моуна Рудо.
Моуна Рудо!
Вожде? Вожде?
Къде е Моуна Рудо?
Не можах да го напия.
Събудете се!
Тези бунунс от клана Ктабан, са ловци на глави.
Ставайте! Да вървим!
Да се махаме оттук! По-бързо!
Всички човешки същества на тази земя,
са дарени от боговете със земен живот,
но ние сме истински мъже.
Истинският мъж умира на бойното поле
и тръгва към небесния дом на нашите предци.
Там лежи плодородна земя за лов,
която може да се охранява само
от достоен истински мъж.
Когато той пристига в небесния дом на нашите предци,
ще прекоси красивия мост на дъгата.
Духовете на предците, които го охраняват ще кажат:
"Нека погледнем ръцете ти".
Когато мъжът отвори ръце,
се виждат петна от кръв, които никога не могат да се изчистят.
"Сега наистина си истински мъж!" казват духовете на предците ни.
Хайде, момчета!
Взимайте оръжията си!
Хайде!
Хайде! Продължавай! Ти си герой!
Душата ти сега може да влезе в небесния дом на предците ни,
за да пази ловните полета на честта.
Спри! Никога няма да се възпламени.
Истинската жена
трябва да може да тъче червено палто за наметка на мъжа си.
Когато тя стигне до моста на дъгата,
отваря ръцете си
и показва мазолите по тях, които никога няма да изчезнат.
"Хайде! Продължавай! Ти си истинска жена".
Казват духовете на предците, които охраняват "Моста на дъгата".
Твоята душа може да влезе в небесния дом на нашите предци.
Сега отиди и изтъчи тъкан като дъгата за себе си.
Бъдете внимателни! - Ето там!
Мъж, който никога не е обезглавил враг,
или жена, която не е добра в тъкането,
нямат право да имат на лицата си татуировки.
Някой ден, когато си отидат
и душите им пристигнат на "Моста на дъгата",
пазачите на моста ще видят чистите им лица и ще попитат...
Как се осмеляваш да носиш мачете! Копеле!
Това наши деца ли са? Наши ли са тези деца?
Върнете се! Върнете се!
Вие не сте истински сеедек бале.
Нямате право да влезете в небесния дом на нашите предци.
Бягайте! Хайде!
Да се махаме оттук!
Бягай, Моуна!
Просто тръгвай!
Рудо, добре ли си?
Татко!
Изведнъж, хората от племето се оказали нечисти.
Очите им били празни.
Те се обърнали засрамени и тръгнали да вървят из пресечената долина.
Превърнали се в ридаещи призраци, страдащи от непоносима болка,
от всичките ухапвания от отровните раци в потока.
Моуна...
Трябва да държиш натрапниците далеч от нашия клан.
Разбираш ли, Моуна?
Спазвай заветите на предците ни
и бъди истински сеедек бале мъж.
Ето, господине. - Да видим...
Първият от ляво е Моуна Рудо, водачът на клана Махебо.
Тези зад него са Убус и Моуна Шине.
Моуна, престани да гледаш кръвнишки.
Наведи поглед.
Моуна, не гледай така.
Убус.
Нашите прадеди никога не са губили ловните ни места.
Не мога да повярвам, че тези натрапници сега ще ни ги вземат.
Аз никога няма да им ги отстъпя.
Никога.
Всички тези ли са твои?
Аз никога...
Моуна!
Спрете го!
Моуна!
Побързай! Ще завали.
Ауи!
Какво стана? Добре ли си?
Уаша 1930
Училища, клиники, магазини, поща, хотели, пансиони...
Успяхме да цивилизоваме всички диваци.
Не е лесна задача.
Трудно е да си представим,
че това някога беше най-нецивилизованото място.
Носенето на гредите
и целият път от дърводелната до тук, горе,
отнема цял ден, не е ли така?
Не се тревожете. Тези диваци са силни.
И са повече от щастливи да припечелят малко за вино.
Елате. Оттук, моля.
Господин Сацука, откога сте в Уаша?
Повече от десетилетие. - Значи познавате добре района?
Разбира се. Съпругата ми е от дивите племена.
Познавам мястото като дланта си. - Това тук е кост.
Много боли, когато натискаш. - Точно тук ли?
Да! Леко! - Ето! Пийнете си!
Не носи повече вино, моля. Не можем да си го позволим.
Всичко е наред.
Това е от мен.
Ти си наистина красива змия.
Всеки ден нося тези проклети трупи, и не ми плащат добре.
Сега съм толкова беден, че дори кучетата ми ме гледат с презрение.
Ние губим ловните си полета,
а ти още пазиш хрътките, които те презират?
Виж! Това са дърветата, които пазеха нашите предци.
А сега се превръщат в трупи.
Странно е, защо ли има толкова много строежи?
Какво? Не само ни сприятеляваш с виното,
но говориш и нашия език.
Ще започва да вали.
Спрете да пиете и се прибирайте! - Добро утро!
Добро утро, господин полицай.
Работите цял ден за такава малка заплата,
а сега я пропивате?
Какво друго можем да направим с толкова малко пари?
Да, точно така! Ние сме диваци, нали?
Не би трябвало да знаем нищо за спестяване на пари.
Да, господин полицай. Ти си японец.
Не знаеш колко е труден живота ни. Тук ни разбира само Уа.
Той е като красива змия.
Усойница!
Извинете. - Здравейте.
Искам малко сол, моля. - Няма проблем.
Заваля!
Побързай да се прибереш в къщи или славната ти униформа ще подгизне.
Хайде! - Тръгвай!
Тичай! Японската ви кожа е твърде ценна, за да се разваля.
Заваля. Събери прането, което е простряно вън.
Не можеш ли да прецениш какво трябва да се направи първо?
Ей, върни се! Да не тръгнеш с бебето в дъжда?
Съжалявам.
Каква глупачка!
Кой ще се ожени за идиотка като теб?
Когато вали, се излива. - Добро утро.
Това е нашият полицай Ханаока Джиро.
Това е нашият нов шеф на полицията Екава Хакудо.
Джиро е дивак.
По-голям брат.
По-голяма сестра. - По-голяма сестра.
По-малък брат. - По-малък брат.
По-малка сестра. - По-малка сестра.
Добре, още един път.
Баща. - Баща.
Майка. - Майка.
По-голям брат. - По-голям брат.
По-голяма сестра...
Побързай! Тя има родилни болки!
Двама диваци никога не може да родят японско дете.
Добре ли си, Ханако?
Тази работа е само за жени. Какво правиш?
Дакис, махни се оттук! Излез!
Каква изключителна гледка!
Дървото пада!
Ослушайте се, хора.
Огледайте се, хора.
Нашите воини.
Младежите приличат на млади борови иглички.
Те показват истинска смелост
да воюват в падащите листа
да воюват под изсъхналия бор.
Сега те са преследваните.
Нашите войни се борят с всички сили.
Полицейски участък Махебо
Вожде!
Пауан, защо не си в училище?
Болен съм. - Болен?
Не изглеждаш като болен.
Учителят ти бие ли те?
Състезавах се японско дете и спечелих.
Детето се разплака.
Учителят ме обвини, че го тормозя и ме удари.
Може ли да взема още една?
Ще спечеля състезанието на спортния ден.
Японските деца могат да се пръснат от яд, когато взема наградата.
Вожде, мразя японците.
Моуна. Дядо ми каза, че си бил герой, когато си бил млад.
Дядо ти е казал, че съм бил герой като млад?
Аз още съм герой. Той не знае ли?
Моуна, ще ме вземеш ли следващият път, когато тръгнеш на лов?
Пауан, къде са твоите ловни места?
Вожде Моуна!
Аз съм добре. Само леко съм пийнал, това е.
Проклятие!
Ханако!
Вижте какво сте направили!
Колко пъти трябва да кажа да не влачите тези дървета заедно?
Повреждате ги. - Само кората е надраскана.
Вътре са непокътнати.
Диваци! Колко пъти трябва да ви кажа?
Какво? Искаш да се биеш?
Пътеките са хлъзгави от дъжда.
Той за малко да загуби живота си, като се подхлъзна по склона.
Къде е твоят товар?
Плъзна се в дерето. - Плъзнал се е?
Знаеш ли колко скъп?
Пиху!
Йошимура!
Вожде Моуна...
Йошимура?
Гледаш към мен от толкова неучтив ъгъл.
Не се ли страхуваш, че може да бъдеш намушкан и ослепен?
За кого се мислиш?
Не си шефът тук, в Махебо,
аз съм!
Днес няма да ви се плати.
Унищожени са скъпоценни трупи.
Направете го отново и вие ще платите за загубата.
Продължавайте да работите! - С какво?
Ние не получаваме нищо като работим за вас.
С какво да платим? - Пиху!
Вожде Моуна, той... - Видях.
Вървете си у дома!
Прибирайте се!
Йошимура, спри да се заяждаш с тях.
Нищо не разбираш.
Аз ги възпитавам.
Проклети диваци!
Ще ви накарам да си платите за това някой ден.
Добро утро.
Какво? Проверка на оръжията?
Уатан Робо ще се жени. Трябва да направим малко подготовка.
Тадо? Басо? Чух, че баща ти Моуна Рудо,
е събрал много хора за този лов?
Да, но какво можем да хванем в тези изчезващи гори?
Вие сте на път да изсечете дърветата в нашите ловни места.
Ако не отидем на лов сега,
няма да остане нищо, когато всички дървета изчезнат.
Тадо Моуна!
По-добре внимавай с приказките!
Диваци винаги ще си останат диваци.
Нямат никакви обноски.
Чакайте!
Пауан? - Какво прави момчето тук?
Пауан!
Вожде Моуна! Моето ловно място е тук!
Тему Уалис?
Ти червенокрак фазан!
Не знаеш ли, че това са ловните места на Махебо?
Моуна! Това е недоразумение.
За първи път най-големият ми син отива лов.
Помолих Тему да ме доведе тук.
Моуна, аз помолих Тему да го научи.
Дори и така, не може да минавате в ловните земи на Махебо.
Това бяха наши, на Тода, ловни места,
когато чичо ми беше жив.
Вие от Махебо ги откраднахте от нас.
Откраднете си ги обратно, ако можете. - Достатъчно!
Моуна, можеш ли да ми направиш тази услуга?
Услуга?
Коджима...
Ако живееше сега в Махебо, щях да ти направя тази услуга,
но живееш в клана Тнбара.
Вземи тези червенокраки фазани и се махайте от моите ловни земи.
Не ми пука дали са ваши места за лов, или техни,
защото всичко тук принадлежи сега на японците.
Тему, просто почакай и ще видиш. Някой ден ще унищожа клана Тнбара.
Ела и го направи, ако се осмелиш.
Ще видим кой е бъде убит първи.
Не ми пука, дали си Моуна Рудо.
Добра работа.
Може ли момиче да носи толкова тежък товар?
Давай! Давай! Добро момиче!
Мъжете от твоя клан са на лов, нали?
Искаш ли да припечелиш малко допълнителни пари?
Ела с мен в пансиона! - Не!
Ще ти дам два долара. - Не!
Какво...Мръсник!
Как се осмеляваш, Суджира!
Тормозиш жена на Махебо?
Давах и шанс да спечели малко пари.
Не е толкова голяма работа
Познавам ви вас, японските полицаи много добре.
Взимате всяка плячка за своя и изчезвате.
Вярно е и тя го прие.
Още една дума и ще пусна хрътките да се забавляват.
Добре, добре.
Трудно е да се спори с вас, диваци.
Ти си го заслужи!
Пиле!
Ти се върна, Сапу.
Вожде, ето кибрита, който искаше.
Сапу?
Нека децата ядат повече месо. Много са кльощави.
Моуна! Моуна!
Бакан, защо на Моуна му трябва толкова много кибрит?
Кой знае?
Хапна ли месо, моето момче?
Вземи си пиене!
Татко! Татко!
Татко, може ли да заколим крава? - Няма ли достатъчно за ядене?
Има, но не сме яли говеждо от дълго време.
Направете го тогава.
Да заколим крава!
Хайде да заколим крава!
Басо, хвани го! Хвани краката!
Хайде!
Отсякох главата на японския генерал-губернатор.
Какво веселие!
Началник Йошимура. - Кой се жени?
Уатан и Либи. Ела! Пийни с нас.
Не.
- Хайде, едно питие.
В никакъв случай.
Не пия вино с гадните ви слюнки вътре.
Хайде, да пийнем. - Казах, че не искам.
Ръката ти е цялата в кръв.
Поканих те с добро желание. - Ти, син на кучка!
Ти ме омърси с кръв!
Аз предлагам питие, а ти ме удряш. - Ще те пребия до смърт!
Спри! - Не е нужна причина да бия диваци.
Какво е това? Да отидем да видим!
Побързайте!
Знам какво каза току-що с глиганската глава в ръката си.
Махнете се! Кажи го пак на японски, ако смееш.
Кажи го!
Махни се от пътя ми! - Предизвиквам те!
Хайде, момчета! - По-бързо!
Тадо!
Басо, убий го! - Ще му държа краката! Разбий го!
Пак му държа краката!
Спрете! Всички спрете!
Какво е това? Какво е това, по дяволите?
Нека да отрежа главата на това прасе!
Спрете! Спрете! Йоши...
Йошимура.
Много загазихте.
Осмелихте се да ме биете. - Нека да го убия!
Затваряй си устата!
Извинете! Нека минем!
Ще убия всички от клана Махебо.
Всички ви ще убия.
Нека го направим, татко, преди японците да ни избият всички.
Защо, го провокирахте, когато знаете, че ще ни избие?
Вие сте като глутница хрътки, които могат само да гонят и ловуват.
Не знаете нищо за самоконтрола.
Колко дълго да оправям поразиите ви?
Направете път!
Сега идвате да ме подкупите с вино?
Твърде късно.
Написах доклад по случая за побой над полицай.
Ще ви кажа нещо...
Този път ще унищожа твоя клан.
Йошимура...
Аз, Моуна Рудо, дойдох лично тук, за да се извиня.
Не бъди толкова арогантен.
За кого се имаш?
Мислиш, че все още си главен?
Не можеш да контролираш дори собствените си синове.
Не мисля, че изобщо можеш да бъдеш техен водач вече.
Махайте се!
Кой, по дяволите ви пусна? Махайте се!
Не искам да виждам лицата ви отново. Вървете си у дома и изгнийте!
Защо направи така с него? - Млъкни!
Не можах да спя миналата нощ заради комарите.
Наистина ли? Ще се погрижа за това.
Ханаока!
Да?
Може ли да знам в кой клан си израснал?
Кланът Гунгу. - И оригиналното ти име?
Дакис Науи.
Имаме друг дивак полицай на име Ханока Ичиро.
Той е най-образованият полицаи тук.
Какво ще правиш този следобед?
Ще се прибера в къщи по лични причини.
Исках да помоля да ни придружиш при обиколката на всички кланове
и да ми разкажеш за връзките между тях.
Ела с нас! - Не, няма проблем.
Всичко е наред. Направи, каквото трябва да направиш.
Всичко е наред.
Кабасава ще дойде с нас. - Да.
Той също познава диваците добре.
Йошимура е докладвал случая на Тадо
в участъка.
Не мога да вярвам на Йошимура.
Вождът Моуна лично му се извини.
Защо той настоява за разглеждане на случая?
Йошимура и Суджира, не са като Коджима.
Никога няма да се опитат да разберат нашите хора.
Ако Коджима живееше в Махебо,
нямаше да има толкова неприятности.
От много малък
винаги съм се страхувал от Моуна.
Изглежда така, сякаш под дрехата си винаги е хванал мачетето си
готов да го извади и да убива по всяко време.
Той не е обикновен човек.
Не е възможно да бъде укротен.
Сигурно му е трудно да се разкъсва между очакванията на хората си
и заплахата на японците.
Не живеем ли така и ние?
Ние не искаме да сме диваци,
но колкото и да се обличаме като японците,
винаги ще ни приемат за нецивилизовани хора.
Живеем така от 20 години.
Още 20 години няма да е невъзможно.
До времето, когато децата ни порастат,
може би завинаги ще сме променили дивашкия си лик.
Още ли имаме шанс?
Кланът Махебо скоро може да изчезне.
Татко, нека да се бием с японците.
Боли! - Глупак!
Татко, не се ядосвай!
Татко! - Никога няма да се научиш!
Достатъчно! - Идиот!
А, не! Как така...
Това е временен бамбуков мост използван в миналото от диваците.
Много е грозен и несигурен, но те продължават да го ползват.
Ще го съборя рано или късно.
Но това им спестява време, ако минат по него да носят вода, или на полето.
Вижте! Този метален мост е здрав и сигурен.
Тадо?
Този млад мъж е Тадо Моуна,
най-големият син на Моуна Рудо, водачът на клана Махебо.
Но той ни видя и не каза нищо.
Какво му става? - Това е дивашки навик.
Не е много добър.
Все пак те са диваци. - Ще спрете да говорите така за тях?
Суджира! - Добре дошли.
Това е наш служител, Суджира. - Насам, моля.
Трябваше да ме информирате за посещението, господине.
Можех да помоля диваците да ви приветстват с танци.
Няма нужда от това.
Само демонстрираме нашето гостоприемство.
Вожде Моуна!
Моуна!
Какво?
Вожде, може ли да ми кажеш нещо за Япония?
Знам, че си бил там преди.
Те имат армии, оръдия, автомати, самолети и големи параходи.
Японският народ е повече от листата в гората
и от камъчетата в река Чушуей.
Знам защо ме питаш. Всъщност не искаш да знаеш за Япония.
Само искаш да ми напомниш колко са мощни японците.
Не се тревожи. Никога няма да забравя.
Вие, японски полицаи,
ни качихте на кораба за много дни докато стигнем Япония,
но всичко, което ни показахте бяха самолети и оръдия.
Въпреки това, полицаите в Япония са по-приятни и по-добри от вас, тук.
Страхуваха се, че ще вдигнем бунт, затова се опитаха се сприятелят.
Но вие, тук в планините,
винаги ни провокирате толкова много, че искам да ви отрежа главите.
Вожде Моуна, аз съм все още сеедек.
Въпреки, че сега съм японски полицай,
никога няма да забравя, че във вените ни тече еднаква кръв.
Дакис, когато умреш, ще те въведат ли в японско гробище,
или ще отидеш в небесния дом на нашите предци?
Чух...
че в училището за децата на диваците,
биеш децата ни, както правят японците.
Правя го, защото не искам
японците да ги презират и гледат с високомерие.
Ти си завършил нормално училище.
Имаш по-високо образование от всички други японски полицаи.
Как става така, че получаваш най-ниската заплата?
Японците не те ли подценяват и презират вече?
Като биеш собствените си хора, падаш още повече в очите им.
По време на престоя ни в Япония
японците знаеха, че всички вождове от различните кланове се мразим,
но умишлено ни слагаха да седим заедно на масата за хранене.
Докато се хранехме, всички се гледахме свирепо,
готови да извадим ножовете си и да убиваме.
Японците са добри в тези неща.
Вожде, толкова ли е лошо, да ни управляват японците?
Най-малко ще започнем да водим цивилизован живот.
Имаме училища, поща,
не трябва да се борим за оцеляване
като ловим зверове вече.
Толкова ли е лошо да ни управляват японците?
Толкова ли е добре да бъдем управлявани от тях?
Хората са принудени да се привеждат и носят трупи на гръб,
а жените ни трябва да коленичат, за да сервират и наливат вино.
А всичките пари влизат в джобовете на японските полицаи.
Аз съм вожд, но всичко, което мога да направя, е да се напия
и да се преструвам, че не виждам и не чувам нищо.
Какво друго мога да направя?
Пощи? Магазини? Училища?
Някое от всички тези неща прави ли живота ни по-лесен и по-добър?
Вместо това, ни карат да видим колко сме бедни.
Вожде, не може да издържим още 20 години?
След 20 години, няма да има сеедек и няма да има ловни полета.
Всички наши деца ще са се превърнали в японци.
Вожде Моуна, мислиш ли да го направиш?
Вожде Моуна?
За Йошимура... - Аз съм стар.
Не се тревожи. Японците са твърде силни.
Няма да тръгна срещу тях.
Прибирай се в къщи.
Това ловно място принадлежи само на мен.
Изчезвай.
Вожде... - Махай се!
Дакис, пийни нещо.
Прибери се в къщи и се напий.
Вече не можем да пием.
Ние вече... - Пий!
Виното от просо вино, което правим,
прави хората да се чувстват свободни.
Кара ги да пеят и танцуват, да плачат и да се смеят свободно.
Ще видиш, когато се напиеш.
Сега си върви у дома.
Моуна!
Татко?
Моуна, татуировката на лицето ти е все още тъмна и ясна.
Ти наистина си сеедек бале.
Ти си истински герой.
Моуна?
Виж линиите на тази скала.
Тя се раздели наполовина, когато я порази светкавицата, нали?
В мъждивата светлина по здрач, светкавицата раздели скалата на две.
Каква красива гледка!
Татко?
Не мога да изгоня натрапниците.
Това е истинско.
Ето ме тук.
Пазех смело тези планини и гори.
Да, това е истинско
Моуна, нека да пеем.
Отдавна не сме пели заедно.
Да се върнем в спомените от миналото.
Ето ме тук.
Пазех смело тези планини и гори.
Това са нашите планини.
Това са нашите потоци.
Ние сме истинските сеедек бале.
Отиваме на лов в планината.
Споделяме храната в нашия клан.
Носим си вода от потоците.
Готов съм да дам живота си за това.
Поточе, бъди тихо!
Малките птички пеят.
Изпейте ни красива песен,
моля пейте за нашите хора
песента за духовете на предците ни.
Готов съм да дам живота си за това.
Когато светкавицата раздели скалата,
се появява дъга.
Появява се и горд мъж.
Кой е този толкова горд мъж?
Това е твоят потомък,
сеедек бале!
Какво?
Тадо Моуна стана герой, преди мен.
Тези японци са безобразни.
Не мога да повярвам, че ще бият човек, които им предлага питие.
Преди време...
са поискали три момичета от клана Бурун да им сервират напитки
и са ги изнасилили.
Защо да не стане Тадо истински герой
и да убие Йошимура?
Да го убия? Не помниш ли
как умря цялото ми семейство?
Баща ми е уби само един японец
и те изгориха цялото ми семейство живи.
Бях се скрил в гората и гледах, без да мога дори да мигна.
Затова...
не можем да убием само един японец.
Трябва да избием всичките, за да направят разлика.
Шегуваш ли се?
Нямаше да седим тук,
ако можехме да ги убием всичките.
Сега вождът на Махебо, Моуна Рудо
е натопен от този полицай за дървения материал.
Един ден след утре, на 27 октомври, е големият спортен ден.
Тогава всичките японците в Уаша
ще се съберат на едно място.
Дойде ли време?
Татко, няма да имаме по-добър шанс. А нямаме друг избор.
Не може да позволим японците да ни гледат отвисоко.
Трябва да им покажем от какво сме направени.
Нека се борим с тях, вожде. - Да! Нека да се бием.
Момчета, мразя японците
не по-малко от вас.
Но осъзнавате ли,
че след това ще умрем и всичките ни хора ще бъдат заличени?
Нашите прадеди са проливали кръвта си, за да живеем ние.
Сега ние водим нашите деца на бойното поле, да проливат кръв.
Ние сме сеедек бале, нали?
Тему, баща ти знае ли, че си тук?
Баща ми каза, че трябва да помоля вожда Моуна
да помогне на нас, младите, да получим татуировки на лицата си,
за да може духовете на предците, които пазят "Моста на дъгата"
да ни признаят като истински сеедек бале.
Татко?
Ако искаме отмъщение, ще бъде работа само на клана Махебо.
Но ако предлагаме кръвна жертва на нашите предци,
това ще е работа на всичките 12 клана в Уаша.
Дръжте всичко в тайна.
Няма да казвате нито на старейшините, нито на децата и жените
от всички кланове. - Кога си направил...
Аз говоря тук. Слушате ли ме?
Всичко ще бъде в тайна преди атаката. Знаех, че вождът Моуна вече има план.
Какво знаете? Това е ваша идея и ваша отговорност.
Информирайте вождовете на всичките 12 клана.
Утре сутринта
ще се съберем в Уаша
и ще принесем кръвна жертва.
Духове на нашите предци...
Дойдохме за оръжията. Извинявай за безпокойството.
Шефе... - Добре дошли. Насам, моля.
Напълнете ги със сол и ми дайте десет кутии кибрит.
Големи покупки, а? - Шефе, ще платим следващия път.
Отново ли на кредит? - Колко е?
Не, не може!
Чакайте! Всичко това ли купувате на кредит?
Всичко е наред.
Така ли? Но никога няма да ми ги платите!
Хайде да им помогнем.
Този стар пияница Моуна Рудо
наистина ли не може да издържа повече?
Ще кажа на младите да се приготвят, преди да се напият до смърт.
Млади момко, как смееш да ми казваш това
пред полицейския участък!
Добро утро!
Пиху Сапу? Какво е намислил пак?
Това лудо момче прави само неприятности.
Ако не беше той, щеше да е скучно, нали?
Казваш, че неприятностите са интересни?
Тадо, виж! Само дулото е останало.
Не, няма да го направя. - Няма да го направиш?
Вожде Даадо, вождовете на другите кланове единодушно
ще се присъединят към нас и вече всичко е готово.
Битката с японците ще доведе само до смъртта ни.
Имахме трима вождове, които умряха в борбата срещу японците.
Сега караме деца си
да се грижат за живота на нашия народ,
а не бъдат убити на бойното поле.
Вожде... - Ние не се страхуваме от смъртта.
Дори вождът Моуна се съгласи да го направим.
Вожде Даадо, ще ни се смеят, ако не го направихме.
Могат да ни се смеят колкото искат.
Никога няма да позволя на клана Гунгу да участва в битката. Казах.
Но вожде... - Вожде!
Как мислиш да останеш ловец без оръжие или ловни полета?
Ти нямаш татуировка на лицето. Не забравяй с кого говориш.
Какво ще правим сега?
Не мога да търпя този старец.
В никакъв случай.
Няма да позволя на нашите младежи
да жертват напразно живота си с вас, побърканите,
но... няма да разкрия тайната ви.
Сега се прибери в къщи.
Сега показваш храбростта си с тези животински черепи ли?
Вожде Уалис, ти някога се би с японците
в Хакау Суспетей.
Къде е сега твоята смелост?
Смелост? Дадох я на вас много отдавна.
Доведете жените и децата тук, в нашия клан Фаран,
за да запазите кръвта на своя клан.
Кланът е толкова голям...
с толкова много хора...
Какво правите?
Добър ден, господине!
Приближете се малко.
Престанете да се мотаете! Вървете и си почистете къщите.
Добре, господине.
Хайде, тръгвайте! - Извинете.
Стойте далеч, деца.
Добре, готови. Едно, две, три.
Няма да влизам.
Накарай ме да се гордея на утрешните игри.
Можеш ли да останеш с нас, татко? - Не, не мога.
Трябва да се върна, преди да се стъмни.
Вие ще прекарате нощта тук. Бъди добро момче, чуваш ли?
До скоро.
Довиждане. - Пази се.
Да вървим!
Извинете ме!
Моуна... Той знае всичко за битките,
но аз съм стар. Не мога да тръгна с него.
Но...
Но нашият клан Дроду няма да отсъства от това.
Трябва ли да го кажа и на японски?
Добро утро!
Пиху! Какво ти става?
Пиху! - Добро утро!
Защо накара всичките кучета да лаят като луди?
Вожде Моуна, нали каза, че няма да го направиш?
Какво? Кой казва, че правя нещо?
Дакис, ти си просто полицейско куче, водено на каишка.
Твоят господар ли те прати тук да ни увещаваш?
Тадо!
Дакис, не отговори на моя въпрос от миналия път.
Когато умреш, в японско гробище ли ще влезеш,
или в небесния дом на нашите предци?
Ти Дакис ли си, или Ханаока Ичиро?
Аз съм истински туземец сеедек. Такъв съм!
Но... - Ще свалиш ли униформата
и ще принесеш ли кръвна жертва с нас на нашите предци утре.
Знаеш много добре, колко много войници имат японците.
Ще бъдете убити за нищо.
Ти ми каза онзи ден, че има повече японци, отколкото...
Японците са повече от листата в гората
и камъчетата в река Чушуей,
но моята решимост да се боря с тях е по-непреклонна.
Ако твоята цивилизация иска от нас да раболепничим,
ще ви покажа гордостта на диваците.
На истинските сеедек бале.
Слушай внимателно, Дакис.
Ти си потомък на сеедек, но никога не се опита да разбереш.
Сеедек бале може да загуби тялото си,
но той се бори, за да запази душата си на всяка цена.
Сеедек, който изгуби душата си
ще бъде изоставен от духовете на нашите предци.
Разбираш ли...
дете мое?
Има повече от 130 пушки в участъка
и много кутии с боеприпаси
за спортния ден утре.
Джиро...Дакис Науи ще е на пост.
Ще му кажа всичко предварително.
Татко, дали ще ни предаде?
Не, няма.
Не мога да повярвам всичкият барут, който от години събирам
ще бъде напразно.
Какво има, Пиху? - Всички те са страхливци!
Вожде, само шест клана са готови да се присъединят към нас.
Малко повече от 300 мъже. - 300 мъже?
Опитвах да ги убедя. Бях толкова разгневен, че почти извадих мачетето.
Но те... - По-спокойно.
Вожде... - Напълно достатъчно са 300.
Приберете се по домовете си тихо.
Да не ви хванат преди атаката. - Вожде...
Махайте се от тук. Всички.
Махай се!
Защо мъжете така омаловажават жените?
Не забравяйте, че цялата гордост, с която се хвалите,
идва от нас, жените.
Ние сме тези, които тъкат славата ви.
Ние, жените сме зад татуировките на мъжката храброст.
Слънцето...
Аз тръгвам на път
към небесния дом на нашите предци.
Ще се върнем като братя
Слушайте!
Гледайте!
Душата ми се бори в падащите листа.
Аз съм Моуна Рудо.
Връщам у дома невинни души.
Младите бойци.
Никой не може да ни победи.
Нашите воини
приличат на млади борови иглички.
Мислиш, че не знам
какво сте намислили вие, мъжете, нали?
Аз съм дъщерята на вожда.
Където и да отиваш,
децата и аз ще те последваме.
Твоята работа е да пазиш къщата и огъня да не загасне.
Когато дойде време за тръгване, ще ви взема с мен.
Ямада!
Суджира, излизай оттам!
Ела, страхливец. - Кой е? Какво става?
Какво става?
Спри! Кой е там?
Басо, проклятие!
Какво правиш, по дяволите? Ти да не си полудял?
Млъкни!
Знаете ли кой съм аз?
Аз съм Тадо Моуна, истински войн.
Когато ти кървиш, враждебността между нас вече не съществува.
Аз съм истински войн.
Аз съм сеедек бале, истински войн.
Твоята душа е добре дошла да живее с мен.
Ще ти дам храня и вино от просо.
Вече няма омраза между нас.
Когато ти кървиш, враждебността между нас вече не съществува.
Ще бъдеш с духовете на нашите предци
и ще бдиш над моите хора.
Либи, поддържай огъня.
Ще се прибера, преди да се стъмни.
Жени! Деца!
Защо не пеете?
Пейте!
Моуна! Моят стар приятел!
Моуна! Вожде Моуна!
Млъкнете!
Не ти.
Тана, раздели хората си на две.
Ти ще поведеш едната част покрай река Бкасан
да унищожи всички полицейски участъци
и ще отрежеш комуникацията на японците на изток.
Другата група ще ме следва до клана Гунгу,
за да се срещнем с други кланове.
Какво ще правим, след като унищожим полицейските станции?
След това? Елате в клана Махебо да пием.
Вожде Моуна!
Къде са? Няма ли ги още? - Те са тук, но вождът Даадо
не позволява на клана Гунгу да се присъедини в битката.
Всеки се опитва да го убеди.
Всички полицейски станции ли са унищожени?
Изгорихме всичките.
Тогава защо губим време да го убеждаваме?
Аз казах не.
Нашият клан е голям. Ние трябва да се присъединим.
Вожде Даадо, дори и глиганът се бори, когато е заловен. Защо не разбираш?
Предпочитам да ме накажат японците, отколкото кланът да бъде унищожен.
Деца, не си ли спомняте как умряха бащите ви?
На никого от клана Гунгу не е позволено да тръгне.
Страх те е да умреш от японците, или си се разглезил от тях?
Вожде! Вожде Моуна!
Добре знаеш, че тази битка е обречена на провал.
Защо настояваш да се бориш?
Заради нашия родов дух, който скоро ще е забравен.
Погледни тези млади мъже. Лицата им са чисти.
Нямат татуировките на сеедек бале. Искаш ли да видиш душите им
изоставени от духовете на нашите предци?
Смяташ ли, че те могат да са сеедек бале,
без ръцете им да са изцапани с кръв?
Родов дух? - Родов дух!
Искаш да жертваш живота им, заради тези татуировки,
но какво ще получат в замяна на живота си тези млади хора?
Гордост!
Да тръгваме!
Господин инспектор, вижте има мъгла!
Каква красива гледка!
Ето, идва брат ти. На добър час!
Успех!
Каква гъста мъгла! - Да, често е мъгливо тук.
Но при тази гъста мъгла, как ще отсъдят игрите?
Тези игри са само за деца. Всичко е само за забавление.
Хайде, да пийнем горещ чай. Тук е хладно.
Благодаря. - Все още имаме време за почивка.
Внимавайте! - Съжалявам.
Добре ли сте? - Да, благодаря.
Да го направим. Няма връщане назад.
Деца мои...
В другия край на дъгата, в небесния дом на нашите предци
лежат плодородни ловни полета.
Всички наши прадеди са там.
Само смелите души могат да влязат в това ловно поле.
Не можем да си позволим да загубим. Приятели!
Мои приятели!
Да тръгнем на лов за главите на нашите врагове.
Вече не можем да запазим ловните си места в планините.
Нека измием душите си и да ги изчистим с кръв.
Да тръгнем над дъгата към нашите вечни ловни полета.
Ние предлагаме кръвна жертва на нашите предци.
Млади мъже,
нека духовете на нашите предци се вселят във вашите остриета.
Поверете омраза си на облаците и мъглата.
Да го направим.
Стойте мирно! Колко пъти трябва да ви кажа?
Вървете отзад!
Не, не е това, което мислите.
Ало? - Наистина ли?
Колко учтиво! - Не, прекалено сте любезен.
Хацуко! - Какво, правите! Не викайте така.
Ханаока? Вие ли бяхте на смяна в склада за боеприпаси.
Здравейте.
Вашите бонбони. - Благодаря.
Ханако!
Здравей. - Здравей.
Купили сте бонбони.
Толкова е сладък.
Хайде, да вървим. Довиждане!
Това е Ичиро!
Добре дошли! Извървяхте дълъг път.
Насам, моля. - Благодаря.
Много е впечатляващо.
Всички да станат!
Тишина!
Пейте националния химн.
Нашият микадо управлява света
за идните поколения.
Както пясъка, натрупващ се към скалите...
Хванете го! - Спри!
Какво става?
Продължавай да свириш! Хайде! Пейте! Продължавайте да пеете!
Продължавайте да пеете!
Свири! Пейте!
Както пясъка, натрупващ се към скалите...
Хванете го!
Започва кръвното жертвоприношение! - Хайде!
Бягайте! Бързо!
Хацуко! Хацуко!
Хацуко!
Хайде! Отключете оръжията. Диваците са тръгнали на лов за глави.
Ханаока!
Отключи и това!
Вожде Моуна, жена ми Обинг още е облечена в кимоно.
Млъкни! Отвори вратата!
Бягайте! Спасявайте се!
Аз съм наследник на самурай.
Господин комисар! - Сацука!
Хайде! - Сацука!
Скрийте се на там! Тихо! Тихо!
Ти не си ли дивачка също? Защо се криеш с нас?
Ние правим кръвната жертва. Какво още чакате?
Следвайте ме! - Пауан! Пауан!
Хайде! Побързай!
Пропусна! Пак!
Проклети японци! Ще ви накарам да плачете!
Елате с мен!
О, деца мои, аз знам
в онези страстни дни,
научихте песен...
Да пеете за фамилния дух, който скоро ще бъде забравен
Всяка нота плътно обгръща духовете на нашите предци
Деца! Какво правите?
Какво правите, деца мои?
Динамичният танц на телата ви за духовете на нашите предци.
Даадо! Даадо!
Бързай към училището, за да спасиш дъщеря си Обинг.
Тя е облечена в кимоно.
Не! Не!
Няма враг, който да се осмели да се взира в него.
Нали се съгласихме да не убиваме от Хан?
За какво го гониш? - Така ли се разбрахме?
По-добре да си трезвен днес!
Омразата ти затъмнява небето и земята
Не смей да хвърляш нищо по мен отново!
Добре, добре.
Далечните звезди не могат да се видят.
Вижте как звездите са потъмнели.
Мои деца!
Хладната светлина се отразява в остриетата на вашите мачете
и прави луната да изглежда бледа като восък
Кървавите петна на вашите мачете
Хайде, господин комисар! Не мога да тичам повече.
Какво говорите? Хайде!
Ставайте! Някой идва!
Изтощен съм. - Насам!
Наистина не мога повече!
Кикугава!
Не искам да умра тук! Тадо, не се стреляй!
Тему, ти би направил всичко, да станеш герой, нали?
Виж, убих високопоставен служител.
Къде е другият?
Пиху...
Пиху, не ме убивай. Ние сме приятели.
Приятелю...
Не убивам хора, аз принасям кръвна жертва на нашите предци.
Това ли е вашият учител?
О, мои деца!
Учителю... Скъпи учителю...
Мислиш, че сме купчина страхливци ли?
Съжалявам. Опитвах се да ви образовам.
Бих наказвал и японско дете, когато прави грешки.
Но мен непрекъснато наказваше!
Виж! Почервенялата земя е тиха.
Виж! Кората на дървото се обелва.
Вие, нещастни японци...
Елате в небесния дом на нашите предци
и бъдете наши приятели завинаги.
Докосни окървавените си ръце.
Могат ли те още да задържат пясъка от нашите ловни полета?
Докосни ядосаното си чело.
Може ли красивият мост на дъгата все още се разпростира над него?
Ела тук! Вие отивайте там!
Ела тук!
Чакай!
Виждал ли си дъщеря ми Обинг? - Не.
Хан...Аз съм от Хан! - Отивай там!
Виждали ли сте дъщеря ми Обинг?
Ти сеедек от Тода ли си? Изчезвай!
Кажи на вожда си Тему Уалис,
че принасяме кръвна жертва за нашите предци.
Уаша е в ръцете ни. Ние сме сеедек от Тгдая.
Вие от Тода и Труку също трябва да се присъедините към нас.
Мърдай!
Всички шишарки са счупени от вятъра.
Вожде Моуна?
Обинг!
- Джиро!
Обинг! - Аз съм тук!
Обинг! - Помогни ми!
Дръпни се!
Татко!
Защо трябваше да тръгваш на лов за глави?
Това запалва светлината на звездите в душите ви.
Вашите мечти са огромни като син океан,
Но радостните сълзи в душите ви са пресъхнали.
Деца мои! Знаете ли
колко болка поглъщате, за да пеете песента
на духовете на предците?
Колко срам поглъщате, за да кажете, какво искате да кажете?
Колко много съжаление поглъщате, за да изпълните мечтите си?
О, деца! Какво не е наред с вас?
Деца мои! Какво точно става с вас?
Превод: mia_one