Здравей, Джейми.
Здравей, Крис. Как се справяш с вятъра?
Къщата още си стои.
Да, доста светкавици и гръмотевици имахме тук.
Естествено, че Уилоу ги харесваше.
Да, хлапето е безстрашно.
Причината да ти звъня...
Още не съм подписал документите за развода и издръжката.
Има ли някаква причина?
Предполагам, че ми навяват чувството за... край.
Е, да, това е край.
Трябваше по-силно да се боря, за да сме заедно, Джейми.
Но не го направи. Компанията беше на първо място.
Продадох компанията.
Не беше заради нас, а заради парите и ти го знаеш.
Правилно. Време за наказание.
Продължавам живота си, Крис. И ти трябва да направиш така.
Кажи на Кендал, че ще подпиша. - Благодаря.
Татко ми липсва.
Знам, скъпа. И на мен ми липсва.
Защо вече не го обичаш?
Обичам го. Разбира се, че го обичам.
Понякога, когато не си...
с някого не значи, че не го обичаш.
Освен това и двамата много, много те обичаме.
Знаеш го, нали? Добре, миличка.
На парчета
Здрасти!
Разбирате ли от марки вина?
Малко. - А аз никак.
Бих оценила някакви препоръки.
Има ли специален повод? - Да. Имах удивително скапан ден.
Значи всъщност търсите какво да изпиете, преди да припаднете.
Четете ми мислите. - Няма как да сбъркате
с Небиоло. Ето тук е.
Да.
Благодаря. Спасявате ми живота.
Аз съм Крис.
Скай.
По дяволите!
Добре ли сте? - Току-що ми отмениха транспорта.
Паркирал съм там, ако искате да ви откарам.
Мислех, че вече ще се е отнесла.
Кой? - Съквартирантката ми Лууни Лиза.
Скарахме се и аз излязох.
Наистина не искам да се прибирам,
защото тя може да откачи.
Живея недалеч оттук. Може да дойдеш у нас.
Мога да те върна, когато тя ще е заспала.
Няма проблем. Благодаря.
По-добре да вляза и да приключвам с това.
Чао.
Не. Нямам никаква идея къде е отишла!
Офертата още важи.
Навън е тъмно.
Страх ли те е от тъмното? - Не.
Обичам тъмнината.
Къщата на родителите ти ли е?
Не. Моя е.
Тук, горе, си като отшелник. - Нещо такова, но така ми харесва.
Да я оставя ли да подиша?
Аз казвам да налееш.
Благодаря.
За...
неочакваните приключения.
За неочакваните приключения.
Каква е присъдата?
Вкусно е.
Благодаря.
Е, Крис, с какво се занимаваш?
Всъщност съм нещо като пенсионер.
Не си ли малко млад за това?
Учих в Масачузетския университет. Наследих малко пари.
Започнах с мобилни приложения, игри, банкиране, следене на поръчки,
Джипиес и услуги по местоположение,
но големият удар дойде с това.
Приложението "Куче домашен пазач".
Гугъл Плей ми направи оферта, на която не можех да откажа
и сега опитвам да реша какво да правя с остатъка от живота си.
Ами ти?
Известно време бях модел в Лос Анджелис,
но не ми харесваше да бъда просто тяло в дрехи.
Пластмасов манекен.
Дойдох тук по работа. Реших да остана
да се поогледам дали няма да намеря нещо по-добро.
Намери ли? - Не.
Затова съм сервитьорка в коктейлбара на Кити Уорън.
Винаги ли пазаруваш след полунощ?
Предимно, да.
Не харесваш хората ли?
От време на време срещам човек, когото харесвам.
Май трябваше да взема още една бутилка.
Добре...
Нека ти покажа нещо. - Добре.
Не само съм маниак по техниката...
но съм маниак и за виното. Какво искаш?
Нещо рядко и невероятно скъпо.
В известен смисъл тази нощ ме спаси.
Така ли? От...
Лууни Лиза? - Да.
Никога не се мести да живееш при напълно непознат. Нали така?
По дяволите. Колко е часът?
Малко след 2:15.
Вероятно трябва да ме върнеш у дома.
Надявам се Лиза вече да е потънала в наркотична кома.
Сигурна ли си, че искаш да се върнеш там?
Не.
Но...
каква друга алтернатива имам?
Може да останеш тук.
Пътят на срама.
Срам. Срам. Срам. Срам. Срам.
Цялата скапана нощ те чаках. - Казах да не ме чакаш.
Нито се обади, нито писа. Къде беше?
Пак ли си била в стаята ми? - Мястото е мое. Ти си гостенката!
Може би трябва да си тръгнеш? Да си събереш нещата и да тръгнеш.
Лиза, да поговорим за това по-късно. - Нали? Да.
Как го нарече току-що? Събери си нещата и тръгвай?
По дяволите! Скай, моля те! Не, не, не. Нямах това предвид.
Не, моля те. Остани, колкото искаш.
Моля те, отвори скапаната врата.
Добре, добре, скъпа.
Време е за сън. Изгаси лампата.
Тате?
Помниш като бяхме в парка и се загубих?
Да. - Толкова се страхувах,
че вече никога няма да те видя,
а после ти ме намери и обеща никога няма да ме оставиш сама.
Помниш ли, тате? - Да, естествено, скъпа.
Здравей.
Не остави никаква информация за контакт у нас
и реших, че ако просто се появя
и почукам на вратата ти, може да помислиш, че...
Ме преследваш? - Да.
А да се появиш на мястото, където работя, няма да е така?
Все пак... - Какво?
Не изглеждаш никак
изненадана, или разочарована, че ме виждаш.
Добре. Мисля, че все пак малко се надявах.
Не се вълнувай толкова.
Дойдох само, защото бившата ми жена ми каза
да продължа с живота си.
Не трябваше да го казвам. Съжалявам.
Няма проблем. Просто...
Какво? - Нищо.
Радвам се, че поиска да ме видиш,
но... трябва да ти призная нещо.
Крис, аз съм това, което наричат...
повредена стока.
Какво говориш? Ти си страхотна.
Преди, в ресторанта,
те излъгах за семейството си.
За кое? За всичките цигански неща?
Истината е, че нямам семейство.
Никога не съм имала семейство.
Винаги съм била сама.
От 6 годишна влизам и излизам от приемни домове.
Толкова са много, че дори не ги помня.
Повярвай ми. Дори не искам да си спомня за повечето.
На всякакво ниво детството ми беше като скапан кошмар.
Съжалявам.
Няма за какво да съжаляваш.
Просто усетих, че ти заслужаваш да знаеш истината.
Не искам да започвам с лъжи.
Е, благодаря... сега е мой ред.
Моето детство не беше кой знае колко по-добро.
Искам да кажа... имах родители,
но всъщност никога не бяха до мен.
Точно затова бившата ми жена обичаше да казва,
че съм обсебен от сигурността, но ми писна да съм предпазлив.
Добре.
Какво, по дяволите?
Ей!
Да, ти! Махни се от колата ми, човече.
Не искаме проблеми. Просто си тръгни?
Какво? Дамата ли ще те защити? - Добре, забрави. Забрави.
Какво ще кажеш да те убия и да изчукам готиното ти гадже, а?
Начукай си го! - Скай.
Ще те убия, кучко! - Назад! Чакай, чакай, чакай!
Боже!
На дивана ще е добре. Благодаря.
Сестрата от центъра за частни услуги ще дойде в 5:00.
Съжалявам. Добре ли си?
Добре съм. Добре съм. - С какво да помогна?
Всичко е наред. Добре съм - Какво ти трябва?
Благодаря, че ме върна у дома и беше до мен.
Най-малкото, което мога да направя. Все пак беше по моя вина.
Ако не бях казала на онзи да си го...
Гадно е, но не е завинаги. Нали така?
Искаш ли да ти донеса нещо?
Чувствам се наистина зле. - Добре.
Може би ще изпитваш достатъчно вина, за да ме посещаваш всеки ден.
На бас, че мога да се грижа по-добре за теб от някоя грозна сестра.
Откъде знаеш, че ще е грозна?
Почти съм сигурна, че това е част от длъжностната характеристика.
Значи... искаш да си моя медицинска сестра...
и да се грижиш за мен?
Защо не?
Какви способности имаш?
Мога да ти направя жесток омлет.
Мога да ти готвя. Да се уверя, че си взимаш лекарствата.
Да пазарувам, други дребни неща.
Да избягаш от лудата си съквартирантка.
Да. Това също.
Склонна съм да правя и секс с пациента си.
Е, в такъв случай, ти си наета.
Ще се обадя в агенцията за медицинските сестри.
Ти вземи джипа. Спусни се долу и си донеси нещата.
Добре.
Чакай. Ако заспиш как ще вляза?
Мисля, че ще имаш нужда от кодовете.
По дяволите!
Земната атмосфера прави мъжките извънземни стерилни.
За да могат да се репродуцират женските извънземни
трябва да имат мъж от земята.
Както и да е, репродуктивните органи на женските извънземни
са много големи и само изключително надарен мъж...
Изглеждаш като кученце, което чака стопанина си.
Остави ме на мира, Роналд.
Преди беше по-щастлива. - Какво?
Преди Скай да се нанесе тук.
Това не е твоя работа.
Всъщност е моя,
защото не само съм ти хазяин, но и приятел.
Може би единственият ти истински приятел.
И какво трябва да означава това?
Роналд, просто ревнуваш.
Обзалагам се, че не си имал връзка... никога.
Когато не се прибра... - Да поговорим за това вътре.
Приятелски ви напомням, дами, че пак 14 дни закъснявате с наема.
Няма да ми е приятно да ви изхвърля.
Ако ни изхвърлиш, Роналд,
вече няма да можеш да ни шпионираш, когато сме по бикини.
Знаеш ли какво, Скай? Не си играй игрички с мен.
Не съм човек, с когото искаш да си играеш.
Да.
Какво, по дяволите? Нищо ли няма да кажеш?
Обясни ми къде беше цяла нощ.
Така е по-добре. Така е по-добре, а?
Знам разни неща, Скай. - Нищо не знаеш.
Нищо ли не знам? - Да.
Не знам ли?
Лиза, ела тук.
Права си.
Дължа ти обяснение.
Скай, ако ме напуснеш, ще умра.
Знам.
Крис.
Събуди се.
Събуди се, поспаланко.
Как е моят пациент?
След като сестрата е тук, съм по-добре.
Взе ли си нещата?
Липсваше ми. - И ти ми липсваше.
Малко си топъл.
Ти също.
Можеш ли да ме виниш?
Боже, много ми харесва вкуса ти.
Трябва да почиваш. Няма да те безпокоя.
А, не, не, не. Безпокой ме. Безпокой ме.
Ще ми помогнеш ли?
Мисля, че малко се претоварих.
Как е болката? - Имам чувството,
че цялата дясна страна от тялото ми ще се разпадне.
Глътни това.
Затвори очи и се пренеси в страната на сънищата.
Скай. - Да?
Обичам те.
От лекарствата е.
Може би и ти трябва да изпиеш няколко
да видим дали и ти така ще се чувстваш.
Вече го чувствам
и съм ужасно уплашена.
Аз също.
Какво ще правим?
И заживели дълго и щастливо.
Лиза!
Лиза, аз съм, Роналд. Трябва да поговорим за наема.
Лиза, ще отворя вратата. Не ми оставяш избор.
Лиза!
Лиза.
Облечена ли си?
Надявам се, че не. Лиза.
Лиза?
Крис.
Лиза ми беше наемателка повече от 8 години.
Приятно дете. Тя... Беше ми като дъщеря.
Има ли причина да мислите, че не е самоубийство?
Не. Тя беше... отчаяна.
Нейната съквартирантка я напусна.
И като казвам съквартирантка имам предвид в гръцкия смисъл.
Да, съквартирантката, Скайлър Уеб.
Виждал ли сте документ, за да сте сигурен, че това е името й?
Не. Защо?
Защото в нито една база данни
нямаме запис за Скай или Скайлър Уеб.
Шегувате ли се? Знаех си, че има нещо потайно...
Сигурно се шегувате.
Кой, по дяволите, ги извика? Кой повика пресата?
Извинете, господине, може ли... - Здравейте.
Извинете, детектив. Здравейте. Казвам се Роналд Греъм
и съм управител на този мотел.
Сега искам да направя кратко изявление,
което ще прочета и после ще отговоря на въпросите ви.
Това място е построено от родителите ми през 1947
и беше използвано като... - Извинете, господине.
Махнете я оттук! Госпожо, махнете се!
Господине... - Веднага си тръгнете.
Задници. Скакалци.
Здравей, Крис, продължавам темата за подписването.
Да...
Виж, сега не ми е до това. Може ли... може ли по-късно да говорим?
Защо? Какво е станало?
Претърпях един глупав инцидент и... си счупих крака.
Боже. - Да. Няма да е с трайни последствия,
но няколко седмици няма да бягам в маратона.
Съжалявам. Ще те ободри ли, ако видиш Уилоу?
Питаше за теб. Мога да я докарам да речем... в петък сутрин?
Да, да. Направи го.
Ще може да напише името си на гипса ми,
и... в същото време ти ще можеш да си вземеш документите.
Звучи добре.
Сигурен ли си, че си добре? Някой грижи ли се за теб?
Наел съм частна медицинска сестра.
Сигурно ти е странно да имаш непознат в къщата си.
За теб това е голяма стъпка.
Всъщност добре се понасяме. Пак ще се чуем.
Скай?
Скай!
Скай?
По дяволите!
Не те обвинявам. - Извинявай. Просто...
Очевидно душех наоколо.
Не се обвинявай. На твое място и аз бих го направила.
Никой не е този, за който се представя.
Може би и ти не си този, за който се представяш.
Ще ми подсушиш ли гърба?
Едно, две, три, четири, пет, шест, седем.
Всички добри деца минават през райската врата.
Едно, две, три, четири, пет, шест, седем.
Всички добри деца минават през райската врата.
Скай?
По дяволите.
Къде съм го сложил?
Какво?
Убийство, или самоубийство?
Лиза.
Здравей! Нося пържено пиле. Обичаш пиле, нали?
Да, разбира се. - Това е добре, защото взех доста.
Не знам за теб, но аз умирам от глад.
Мислех, че моделите не ядат. - Това е лъжа.
Ядем като разпрани.
Както и да е. Вече не съм модел.
Аз съм частна медицинска сестра.
Подушваш ли това?
Виждала ли си ми телефона?
Сигурна съм, че е някъде тук. Като хапнем ще го намерим.
Ето. Започвай, Крис.
Може ли да използвам твоя телефон?
Разбира се. След като се нахраним. Яж.
Крис, какво има?
Скай, аз...
Видях нещо... по новините.
Добре. Нещо хубаво, или нещо лошо?
Съквартирантката ти... Лиза.
Какво за нея?
Мъртва е.
Скай, вероятно трябва да се свържеш с полицията.
Би било глупаво от моя страна.
Защо?
Защото аз я убих.
Това е най-доброто пиле. Не се шегувам.
Ето. Хапни си.
Ти си я убила?
Налагаше се.
Скай, ако това е някаква шега, изобщо не е смешна.
Не е шега, Крис.
Лиза не беше лоша съквартирантка. Дори не беше и лоша любовница,
но имаше проблем с ревността
и беше много любопитна.
Така е, но имаше апартамент.
Перфектното място, от което да те наблюдавам.
Да ме наблюдаваш? - През последните два месеца.
Написала съм си домашното, Крис.
Знам всичко, което става тук.
Знам, че градинарят и чистачката няма да идват в следващите 6 дни.
Никога нямаш посетители.
В точно определено време ядеш, спиш, пикаеш, плуваш и тренираш.
Знам кога и откъде пазаруваш.
Къде "случайно" мога да налетя на теб.
Всичко това е било някаква измама?
Постановка?
Е, вече се усещаш.
Махни се от къщата ми. Махай се от къщата ми!
Естествено, да си объркан и ядосан.
Кой не би постъпил така?
Виж какво намерих. - Върни ми го!
Съжалявам, любими.
Меденият месец свърши.
Господи.
Би трябвало да има някаква стойност.
Господи.
Секси йога.
Господи. Едно, две, три, изпъване.
Стой там. Не помръдва мускул...
Да минем към бизнеса.
Ще ти задам няколко въпроса.
Защо правиш това?
Защото си богат и имаш неща, които искам.
Майната ти! Лъжлива кучка!
Ще ти задам няколко въпроса.
Мислиш, че ще ти помогна да откраднеш живота ми?
Такава си нали? Проклета крадла на самоличности.
Ако помагаш, ще стана по-добра.
Ужасно те мразя! И копче няма да ти кажа!
Да, подозирах, че може да се дърпаш...
затова си подсигурих нещо, с което да те убедя
по пътя на мъченията от железарския магазин.
Страшничко е, нали? - Мамка му!
Искам всички пароли и охранителни кодове.
Начукай си го.
Добре.
Какво е моминското име на майка ти? - По дяволите!
Моминското име на майка ти.
Утре по същото време.
Я стига бе.
Трансферът е завършен.
Добро утро, слънчице.
Така по-добре ли е?
Вчера не исках да те наранявам...
но исках да се увериш колко съм сериозна.
Скай...
Изобщо така ли ти е името?
Не...
Тази сутрин, благодарение на информацията, която ми даде,
взех лесното, но...
за следващата фаза ще имам нужда от пълното ти сътрудничество.
Ще направим няколко разговора с банкерите и брокерите ти,
за да ликвидираме активите ти и да основем новата ми компания:
Скай Ко. - Скай Ко.
Това значи, не може да бъдеш в този вид.
Скай, ти си много, много лошо момиче.
Не искам да те порежа.
Добре, признавам усилията ти,
но искам да знаеш защо трябва да ми сътрудничиш.
Искам да знаеш какъв е залогът.
Не, моля те, не ги наранявай. Моля, те не ги наранявай.
Моля те, моля те, моля те... - Надявам се, че няма да се наложи.
Да си на 5 е много сладка възраст. Не мислиш ли?
Как е коляното, пич? - Майната ти!
Добра работа свърших, нали? - Остави го, Ки-Джу. Имаме работа.
Знам, че ще ми дадеш най-добрата си цена за виното и картините.
За теб всичко, Скай. Ще ти дадем най-високата цена
и за килимите и мебелите.
Всичко си заминава, любовнико.
Ще те оглозгам до кости.
Винаги съм се чудил как изглеждат такива места вътре.
Когато си израснал долу и винаги си гледал нагоре
към къщата на хълма и си се чудил.
Е, вече знам. Мистерията е разбулена.
Изчаках я да тръгне. Скай, или Слай, или Бай.
Както и да се нарича.
Винаги съм знаел, че е някаква измамничка.
Сещаш се. Хора като теб,
винаги мислят, че другите ги търсят, защото са интересни.
Нищо подобно. Търсят те, защото си богат.
Гледах това място в Гугъл Ърт и потърсих собственика.
Очевидно е Кристофър Декър,
който го е купил за 3.5 милиона в брой.
Случайно да си ти?
Случайно да си и онзи тип, който продаде интернет компанията си
на някакви смешници за милиони долари?
И какво? Сега си само това, което ни трябва.
Поредният богат глупак, който се занимава с технологии.
Да. Разкажи ми историята си.
Повикай полицията, преди тя да се върне!
Тя е шибан убиец! Повикай полицията!
Защо просто стоиш? Помогни ми! Помогни ми, по дяволите!
Вече може да е разбрала, че си тук!
Пари? Пари. Искаш пари, нали?
Нещо като такса освобождаване? - Това е най-малкото.
Каквото пожелаеш. Само махни това тиксо и повикай полиция.
Искам сто бона. - Сто. Добре, само ме освободи.
Беше прекалено лесно. Сега искам 200 бона.
Добре, 200, 300, колкото трябва!
Просто ми помогни! Помогни ми!
Ще го отложим, докато получа парите, момко.
Не държа толкова пари в къщата. - Нима?
Тогава какво държиш в къщата? Колекция от часовници? Бижута?
Произведения на изкуството? - За какво говориш, по дяволите?
Това кой е?
Това е Пикасо. - Майтапиш ли се?
Колко струва?
6 или 7 милиона. - 6 или 7 милиона?
И е твоя. - Определено.
Добре. Добре. Имаме сделка, нали?
Сега ще махна лепенката.
Благодаря ти, благодаря, благодаря.
Боже. Добре се е постарала.
Все едно и преди го е правила.
Забрави лепенката. Повикай полицията.
Не, първо аз и картината ми изчезваме оттук,
после се обаждай, на когото...
Не. Тя ми взе телефона. Прекъснала е всички линии.
Използвай твоя телефон.
Какво беше това?
Тя се върна. - Скай?
Трябва веднага да позвъниш в полицията.
Дай... дай ми телефона си.
Казах ти, че е прекъснала другите линии!
Нямаш ли телефон? - Не, естествено. Причинява рак!
Не си ли чувал за 5 Джи, технологичен магьоснико?
Съжалявам. Вероятно си се обнадеждил, нали?
Назад!
Не ме е страх да използвам това.
Сериозен съм!
Да. Как ме намери?
Телескопът. - По дяволите.
Чудя се кой е по-глупавият?
Аз, че забравих там телескопа,
или ти, Роналд МакДонълд, че си дошъл тук сам.
Виж, не знам какво сте намислили двамата, не искам да знам
и няма да кажа на никого. Просто ме пусни да си тръгна.
Назад.
Ей, Роналд. Така се казваш, нали?
Убий я. - "Убий я"?
Наръгай я, по дяволите. Наръгай я!
Не! Не, не, не!
Добре. - Мамка му!
Защо не погледаш малко телевизия, докато разведа госта ни наоколо?
Майната ти! - Роналд!
По дяволите!
Роналд?
По дяволите!
Здрасти.
Моля те, моля те. Струва много пари!
На никого няма да кажа. Моля те.
Пусни ме. Моля те.
Боже! Добре ли си?
Моля те, моля те! Отведи ме оттук!
Добре, добре. Хубаво.
Една жена опитва да ме убие. Трябва веднага да се махнем оттук.
Какво? Къде? Къде? Не виждам никаква жена.
Добре. Няма да те докосне. Държа те.
Държа те, приятел. В безопасност си.
Тя идва. Тя ще те убие! - Никой не идва.
По дяволите! - Дишай, дишай. Спокойно.
Виж, човече! Няма никаква жена! Ти си в безопасност!
Хайде, държа те. Добре ли си? Добре.
Ще те измъкна оттук.
Благодаря ти, Боже. Благодаря. - Казваш, че жена иска да те убие.
Твоята жена ли? - Не. Трябва да позвъним в полицията.
Имаш ли телефон? - Разбира се, че имам, човече.
Момент. - По дяволите! Звънни на 911.
Кажи им, че аз съм Кристофър Декър. Живея на Риджлайн 4522.
Добре. Звъни. Да.
Ало. Полицията ли е?
Вижте, тук има едно момче, Кристофър... момент така.
Ти им кажи. - Ало?
Кажете какъв е спешният случай.
Казвам се Кристофър Декър. Живея на Риджлайн 4522!
В къщата ми има жена. Против волята ми ме държи като пленник.
Опитва се да ми открадне самоличността. Опитва да ме убие.
Вече... вече уби един тип с меч!
Какво? - Къде се намирате, господине?
В безопасност ли сте? - Да, да, в кола съм. Пътувам...
Чакайте, чакайте, чакайте! - Господин Декър?
Там ли сте? Трябва да останете на линия.
Трябваше да си видиш изражението.
Човече, беше безценно. Не прави повече така.
Тук има много дърво.
Добре. Кого уби? - Хазяинът ми.
Добър начин да си спестиш наема.
Отивам да се измия.
Аз ще се запозная с нашия приятел, Крис.
Двамата мъже в живота ми. Дръж се прилично.
Харесва ми стилът ти.
Е, поне това, което е останало от него.
А ти кой си?
Пастрокът на Скай.
Лудница, а?
Когато тя беше на 14, се ожених за майка й.
Няколко месеца по-късно майка й почина...
да го наречем неочаквано.
Оттогава сме аз и Скай,
заедно срещу целия свят.
Това е много хубаво.
Знаеш ли? Дори тогава тя беше... беше много специална.
Няма нужда да ти го казвам.
Отгледах я и я обучавах...
на изящното изкуство на измамата
и кражби на самоличности.
Това е отвратително.
Просто извадих на показ истинската й натура.
Повярвай ми. Скай беше родена за това.
Особено що се отнася до съблазняването на млади
и самотни мъже, като теб.
И това ви оправдава, че искате да откраднете живота ми?
Е...
не мисли за това като кражба.
Мисли го за връщане. - "Връщане".
Да, ти си преуспял човек!
Преуспял богат човек, нали, Крис?
Не си станал такъв сам, нали?
Нали?
Според мен си мислиш, че хора като теб преуспяват, защото са умни.
Глупости. Причината не е в това!
Има много умни хора!
Ами ние, останалите?
Погледни там. Гледай!
Там, долу! Виждаш ли ги, Крис? Виждаш ли ги?
Защото те уверявам, че те те виждат.
Как си стоиш тук, горе, напълно защитен.
В безопасност в голямата си крепост.
Нека ти кажа нещо... Крис.
Докато ти гледаш надолу към тях,
те гледат нагоре към теб.
Онези гладни очи.
Не го ли усещаш? Погледите.
Чакат за деня, когато ще дойдат тук, горе
и ще ти отнемат всичко.
Свърши ли?
Дали съм свършил?
Не можеш да извъртиш това в социалнополитически глупости.
Не гледам на тях отгоре.
Само на теб.
Ти и Скай сте крадци.
Просто сте шибани убийци.
Можеше да сторите това с всеки.
С хиляди други хора.
Защо трябва да ми крадете живота?
Защото не го използваше!
Крис.
Съжалявам, но трябваше да нахраня вълка.
Не му казвай, че съм казала това, но...
като любовник не е и на половина добър като теб.
Всяка излязла дума от устата ти, е лъжа.
Нека не се караме.
Честно казано
със съжаление ще напусна това място.
За кратко беше много хубаво.
Все едно живеех в алтернативна вселена.
Особено в първите дни, когато бяхме много влюбени.
Можеше да имаш всичко това.
Какво?
Щях да ти го дам.
Нямаше нужда да го взимаш.
Това. Всичко това. Ние.
Всичко, което поискаш.
Обичах те, Скай.
Прекрасен сън,
но само това, Крис. Сън.
Защо си още тук?
Отне ми всичко. Обезкървави ме.
Ти си просто смотан лъжец.
Вижда се в очите ти.
Ти... ми взе... всичко.
С изключение на онези облигации.
Забравил си ги, така ли?
14 милиона в облигации,
в депозитна кутия в главния клон на Американска банка.
Просто част от твоето богатство...
и ти забрави да ми кажеш.
Наистина ли мислеше, че не знам?
Дори имам ключ за кутията. Намерих го в сейфа.
Затова още не си ме убила.
Нали?
Биометричен скенер в банката. Отпечатък от палеца ми.
Не можеш да влезеш в трезора без отпечатък от палеца ми.
Абсолютно вярно.
Не ми пука какво ще правите с мен.
Няма да дойда с вас.
Не, няма.
Изглежда татко си има компания.
Може ли да си взема лъвчето Лео от стаята ми?
Разбира се, скъпа.
Тате!
Крис!
Какво става тук?
Уилоу?
Уилоу, веднага ела тук!
Уилоу!
Виж какво си намерих.
А вие сте? - Скай, медсестрата на Крис.
Това сладкишче сигурно е Уилоу.
Може ли да ме свалиш долу? - Не, не може.
Толкова си вкусна, че просто мога да те схрускам.
Да. Моля, оставете дъщеря ми на земята.
Добре. Майката лъвица. Разбирам.
Ела тук, момиченце.
Крис не ми каза, че ще идвате.
Да. Къде е Крис? - Спи.
Бихте ли го събудила? - Не мисля, че идеята е добра.
Имаше много лоша нощ.
Може би просто трябва да дойдете друг път.
Ще извикате ли Крис, или искате да се обадя в полицията?
Няма причина да намесваме полицията.
Крис, жена ти и дъщеря ти са дошли да те видят.
Тате!
Няма ли прегръдка за татко?
Кои сте вие? Къде е Крис?
Ето тук.
Господи! - Не опитвайте нищо глупаво.
Крис! Крис... - Джейми?
Да, аз съм. Аз съм. Тук съм.
Тате!
Кои са тези хора? Какво искат?
Всичко.
Изглеждаш малко по-различно този път.
Какво става с теб? - Нищо.
Просто се фокусирам върху взимането на облигациите.
Много е тихо.
Тате, опитай ти.
Не мога, скъпа. Татко си е наранил ръката.
Можем да играем на ези и тура.
Ези. - Ези. Добър избор.
Виж. - Какво?
Вентилаторът. Не е достатъчно голям за някой от нас, но...
Аз мога да го направя. - Добре, скъпа, ще играем игра.
Не. Категорично - не. Много е опасно.
Тя няма... - Джейми!
Тези хора са чудовища. Ако не избягаме
преди да се върнат, те ще...
Трябва да се измъкнем.
Вие трябва да сте господин и госпожа Декър.
Аз съм отговорникът на трезора. Остин Бригс.
Съжалявам.
Добре, скъпа, ще трябва да ни измъкнеш от тук и после...
ще отидем да хапнем сладолед. Става ли?
И татко ли? - Да, да, и татко.
Да! Шоколадов. Ела насам.
Добре. До вратата има панел.
Помниш ли кода?
Какъв е кодът? - 0811, моят рожден ден.
Точно така. Рожденият ти ден. Можеш да се справиш, нали?
Знам, че можеш, защото си смела, силна и умна.
Много те обичам.
Ще ни трябва само отпечатък от палеца ви, господин Декър.
Разбира се. - Надявам се да не е болезнено.
Без битка няма победа.
Бъди смела, чу ли, скъпа? - Запомни. Щом излезеш навън,
отиди на площадката пред къщата.
Ние ще сме тук.
Ще се справиш, Уилоу!
Изглежда не отчита топлинната сигнатура.
Може да... опитам отново.
Може би ръцете ми са изстинали от студа.
Продължавай. Справяш се страхотно.
Не се страхувай, чу ли?
Може би трябва да повикам някого. - Не, не. Задръжте за секунда.
Чакайте, чакайте. Готово. Готово. - Прекрасно.
Да, да. - Ще излезем ли?
Какво са ти сторили? - Отрязаха ми палеца.
За... скенера за отпечатъци в банката.
Искат шибаните облигации, които са в депозитната кутия.
По дяволите.
Ще бъда отвън. Като сте готови, натиснете бутона за повикване.
Благодаря. - И аз. Г-н Бригс, вие сте ангел.
Облигациите... - Какво?
Не са там.
Моят адвокат ме посъветва да ги взема. Каза...
Каза, че в случай, че не постигнем споразумение
облигациите биха ми дали някакво преимущество.
Мислила си, че ще те прецакам?
Не.
Съжалявам.
Сега къде са? - Все още в банката.
Просто ги преместих в друга кутия.
Джейми, това значи, че ще се върнат. - Господи! Уилоу!
Скапаното ти гадже ни прецака! - Претърси къщата.
Кучи син. Хлапето го няма!
Скапаното хлапе го няма! - По дяволите!
Ако видиш Крис, убий го.
Като намерим жената... ще пипнем облигациите.
Ще ме режеш, а?
Кървя, по дяволите!
Копеле. - Къде е Джейми?
Застреляй го. Той ме наръга. - Къде е Джейми?
Застреляй го! Той ме наръга! Какво чакаш?
Казах да го застреляш. Застреляй това копеле!
Страхливка! Застреляй го! - Престани!
Искаш скапания ключ? При мен е.
Ела си го вземи.
Крис.
Време е за целувка и нов план?
Или е прекалено късно за нас.
Джейми!
Уилоу!
Добре... да се махнем оттук.
Крис...
Млъкни. - Крис.
Маргарет.
Какво?
Маргарет.
Моето... истинското ми име... е Маргарет.
Превод и субтитри: mia_one