Брук Харис
Скайлър Уит
Майкъл Уелч
ПОСЛЕДЕН ИЗСТРЕЛ
Шумът, който идва от там е ужасен.
Е, да, нали е голямата нощ за хлапето.
Получи момичето, което искаше.
Нали? - Да.
След като се отървахме от баща й. - Да.
Няма да допуснем хлапето да влезе в затвора за убийството на повлекана.
И без това тя нищо не струва.
Какво ще кажете за този жалък шериф, който дойде с нея?
Да. Знаеш ли какво, тате? Можех да го гръмна фронтално.
Какво щеше да стане тогава? - Не те бива в сметките.
Ако беше направил така, сега нямаше да има булка, нали?
Е, със сигурност сега я взе.
А ти... знаеш, че се грижиш за хлапето от деня,
в който се роди.
Сега, след като си има истинска жена, няма представа
какво да прави с нея, та си помислих, че може би...
сещаш се нали? Може би трябва да му дам няколко съвета.
Аха, имам брат, който засенчва другия брат.
Майтапиш ли се? Извади метъра.
Трябва. - Разбира се.
Има в спалнята. Всяка вечер там си лъскам обувките.
Ехо. - Е, говорим за него и ето появи се.
През вратата. Брат ти леко почерпен.
Я се виж. - Господа.
Мили Боже, моля те, помогни ми.
Хайде, хайде.
Търся жена,
ей толкова висока, блондинка, с бяла рокля,
най-красивото проклето нещо, което сте виждали в живота си.
Вече изгуби жена си. Къде си мислиш, че е сега?
Какво?
Тя е това, което никога не си имал и никога няма да имаш, освен нея.
Прави се красива за теб. За теб.
Погледни това жалко лице.
Тя се прави красива... Това момче целува дървото.
Джоселин. Джоселин, моята дама.
Никога няма да докосне устните ти, синко.
Няма да докосне устните ти. - Глупав пияница. Да пием за това.
За момчетата на Калахан. Поздравления.
Да. Благодаря ти, татко. - Хайде да ти намерим малко кафе.
Пет дни по-късно
Е, здрасти, страннико. Свириш ли на това нещо?
Разбира се. - Накъде си се запътил?
Ще се срещна с приятел на следващата станция.
Станцията при Райкър? Точно натам съм се запътил.
Ред Линстром. - Били Тайсън.
Били, радвам се на срещата. Защо не завържеш коня на каруцата
и не се качиш при мен? Бих се радвал на компания.
Става.
Хайде. - Да, Били,
видях те долу, в Месила.
Залагаше с някакви мексикански хлапета и им даваше да победят.
Самият аз съм от Тенеси.
Нарушаваш ли закона? - Понякога.
Да, и аз на твоята възраст правех така.
След това ме нарочиха. Няколко години бях така,
а после една млада дама ме върза.
Започнах с товарни трасета.
Трябваше да храня жена и деца.
Ами ти? Имаш ли си момиче?
Не.
Не искаш да се установиш някъде?
Не харесваш да носиш отговорност?
Не.
Да... имам две деца като теб.
Винаги се забавляват.
Е, какво ще правиш при Райкър?
Просто ще срещна приятел на следващата станция.
Радвам се, че се качи при мен.
Помощ. Моля ви, спрете.
Помощ!
Помогнете ми! Моля... - Прилича на...
Госпожица Милър и Сид Калахан. - Джоселин!
Скъпа!
Липсваше ни.
Време е да се върнеш у дома. - Помогнете ми!
Брат ми чака за това... - Пусни я.
Назад, синко. Това е жената на брат ми.
Проклятие! Ухапа ми ръката! - Казах да я пуснеш.
Слушай, синко, тя се връща с мен, ясно?
Откажи се, Сид.
Моля?
Това там, е Били Тайсън. - Били Тайсън?
Никога не съм го чувал. Никога не съм чувал за него.
Ще те свали. - Така ли?
Качвай се на коня и се махай.
Аз предлагам да не посягаш към кобура
и да се разкараш от пътя ми.
Сид, повече говориш, отколкото действаш.
Вземи се разкарай от пейзажа.
Гледай си твоята работа, старче.
Ще се дръпнеш ли, синко, или?
Не. Ти се откажи. - Проклятие!
Сега може да умреш...
или да поговорим за западен Тексас и ранчо Боневил.
Не сме приключили. Няма да е задълго,
а с теб, скъпа, ще се видим.
Намери баща ми.
Ще се срещнем в ранчото. Тръгвай.
Добре ли си?
Да.
Добре си.
Госпожо, всичко е наред.
Сега внимателно.
Яздиш по опасна пътека.
Ти също.
Нямам отговори,
но тази дама е жената на Джоди Калахан
и той ще си събере потеря.
Държа те. Ще се оправиш.
Да знаеш, че Сид никога преди не е бил третиран така.
Явно му е дошло времето.
Да я качим в каруцата.
Отзад имам няколко одеяла.
Скоро ще се стъмни, затова ще устроим лагер там, в онзи каньон.
Има и извор. - Ще й дам малко вода.
Аз ще й дам малко храна.
Утре ще бъдем при Райкър. Ето.
Калахан ще са тук след два дни.
По-внимателно с водата.
Ето. Почини си малко.
За нищо не се тревожи. Ти ще си добре.
Мислех, че стария Калахан е с теб.
Не, тръгна преди два часа да провери Джоди,
обратно, в ранчото. Къде е Сид?
Върна се в къщи да се преоблече.
Какво, по дяволите, стана там?
Някакво хлапе се появи. Били Тайсън.
Не съм го чувал. Сид видя ли му сметката?
За малко беше патова ситуация,
а после Сид удари с юмрук момичето в лицето.
Е, Сид има буен нрав, нали? - Да. Да те питам,
виждал ли си гърмяща змия мирно да се припича на слънце,
а ти да хвърлиш камък по нея? Да. Това е Били Тайсън.
Продължавай. - Нещата се нажежиха.
Сид пръв посегна към револвера, но Били беше по-бърз.
Сид едва наполовина беше извадил колта си,
преди да се окаже пред дулото на Били.
Да. Хлапето можеше да го гръмне там, на място,
но изчака. Накара го да се изпоти.
Мисля, че старият Сид напълни гащите.
Докато всичко това ставаше ти къде беше?
Взирах се в дулото на пушката на онзи старец.
Да, мисля, че отиват към станцията в близост до изворите Уайлд Хорс,
при Райкър.
Харди често виси там.
Трябва да внимаваме. - Да.
Най-добре да се върнем в ранчото и да докладваме,
защото Калахан ще иска да се оправи със случката,
но не мисля, че ще иска да има проблеми там, при Райкър.
Ами тогава да отидем при стареца. - Да отидем.
Знаеш ли, че постъпката ти беше невероятна
като заложи на карта живота си, заради тази жена.
Сега отиваме при Райкър.
Ще се срещнеш ли с твоя приятел там?
Той няма да е там.
Въпреки това ще дойдеш ли с нас?
Добре. Да се погрижим за нея.
Ей, слънчице, време е за ставане.
Мисля, че трябва да пиеш. Знам, че на мен ми трябва.
Ето. - Благодаря.
Добре, достатъчно. Ще се надуеш.
От колко време си навън? - Почти седмица.
Конят ми ме хвърли и избяга преди два дни.
Остави ме без вода и храна.
Е, това е доста неприятно. Къде отиваше?
Имам чичо в Сейнт Луис.
Ще те качим на дилижанса при Райкър.
Може ли да ви платя, когато стигна в Сейнт Луис?
Не се тревожи за това. Нося товар стоки за Райкър.
Ще ти намеря нещо за обличане.
Хайде, слез долу.
Надявам се да ти стане. Знам, че ще изглежда добре на теб.
Благодаря.
Защо не отидеш там някъде, за да се облечеш?
С Били ще приготвим лагера.
Ето, това е момичето, което помня.
Баща ти беше шериф на Трите кладенеца.
Ти обичаше да се мотаеш в офиса.
Вземи. Пийни малко кафе.
Може да е изстинало, но... е мокро.
Благодаря. - Значи си женена за Калахан, а?
Доста груба групичка са те.
Чух, че са дошли в Тексас доста набързо.
Джоди каза, че са имали проблеми с рейнджърите,
заради техното клеймо,
затова продали набързо ранчото и се преместили тук със стадото си.
Джоди е доста по-млад от братята си, затова му угаждат във всичко.
Предполагам това включва и мен.
Чувал съм, че са били седем братя.
Били са. Трима са загинали във войната,
а двама са застреляни след войната в Тексас
от някакви пришълци, каза Джоди.
В западен Тексас ли?
Не знам.
Майка ми почина преди няколко години и преди два месеца
баща ми беше застрелян посред нощ.
Аз бях много самотна, а Джоди беше много мил.
Преди седмица се оженихме в църквата.
Празненството беше същата вечер в ранчото на Калахан.
Всички пиеха ужасно много.
А, не. - Говорим за него и той се появява.
Господа. - Трябват му наставления.
Да пием за това. Ела в клуба.
С роклята ми беше много топло, бях изморена,
а беше такава глъчка и навалица, че не можех да дишам.
Излязох сама навън, за да подишам малко чист въздух.
Не мислиш ли, че е много шумно там? - Така е.
Можех да чувам гласовете им, а те не можеха да ме видят.
Е, това е голямата нощ на хлапето.
Получи момичето, което искаше.
След като се отървахме от баща й.
Бяха Сид и мистър Калахан...
Говореха как е бил убит баща ми,
за да може Джоди да се ожени за мен.
Говореха нещо, че са го спрели да арестува Джоди за убийство.
Няма да допуснем хлапето да загази за убийството на една повлекана.
"Повлекана" така казаха. - Това момиче беше жалко.
Стоях скрита и се страхувах да вляза вътре.
Може да направиш така, че да ги арестуват и обесят.
Мисля, че споменаха, че Сид е застрелял баща ми,
но никой няма да ми повярва.
Ще бъде моята дума срещу тази на Калахан,
а те просто ще отрекат всичко. Но аз знам, че е истина! Знам го!
Взех оседлан кон с манерка и постелка за спане, и тръгнах.
Къде щеше да отидеш? - На север, по пътя на дилижанса,
но някъде из хълмовете се изгубих.
Останах пеша без храна и вода.
Сигурен съм, че знаят, че сме се запътили към Райкър.
А аз ви навлякох проблеми. - Не се тревожи.
При Райкър ще сме в безопасност. Той е добър човек. Корав мъж.
А жена му е от апахите маскалеро. Тя също е корава.
Няма да позволи нищо лошо да ти се случи.
Благодаря.
Благодаря и за роклята. Винаги ще ми бъде любимата рокля.
Ти беше много смел.
Той е хлапе. Хлапетата не са много умни.
Дали ме обвинява за случилото се?
Абсолютно не. Той си има собствени проблеми
каквито и да са те.
Толкова искаше да убие Сид, че ръката му беше побеляла.
А когато Сид те удари в лицето, на Били му дойде в повече.
Беше нещо повече от това. Приличаше на левичар.
Все пак съм, много благодарна.
Е, вече няма да се върнеш при семейство Калахан.
Сега си с нас.
Два дни по-късно
Скъпа, дилижансът идва.
Задръж!
Това е безобразие.
Със сигурност сте бил начело на опашката,
когато са раздавали езиците, мистър Потс.
Госпожо.
Ей, Джо, имаме истински проблем.
Ама наистина истински. - И какъв е той?
Добре. Слизахме надолу към стария Свети Граал,
когато в някакви камъни ударих опората на задния мост
и шасито се счупи. Няма да стигна до следващата спирка.
Ще трябва да го оправим сега.
Може би той не трябваше така бързо да пришпорва конете.
Ако не бях така добър с юздите, мистър Потс,
сега щяхме да сме на купчина в полите на планината.
Този свеж впряг от последната станция е труден за удържане.
Явно ще трябва да ви настаним тук за известно време.
Ще си получите багажа щом го свалим долу.
Да предположа ли, че очаквате ние да си носим багажа?
Да.
Това никога не може да се случи в Бостън.
Джо, това ще отнеме още два, три дни.
Е, не очакваме още поне седмица дилижанса по северното трасе.
Дай време Чанси да оправи нещата. Нали, Чанси?
Да, сър, шефе. - Добре.
Какво прави индианката тук?
Това е жена ми, Нели.
Тя е готвачката, затова по-добре да внимаваш в приказките си.
Освен, естествено, ако не искаш да получиш остри стомашни болки.
Очаквам той да донесе багажа ни.
Не, той е клиент като вас.
Ще ви донесем багажа, сър. Влезте вътре.
Защото ще говори цяла нощ.
Здравей, Джо. Това е мис Милър. - Здравей. Госпожо.
Това дилижанса по южната линия ли е?
Да, счупен е. Носиш ли ми стоката?
Да, сър. Чанси ще помогне да разтоваря.
Носиш ли ми ябълките? - Да, сър, нося ги.
Добре!
Не се тревожи за каруцата. Той ще се погрижи за вас,
ако решите да останете. - Ще останем.
Кога се очаква да дойде северният? - След около седмица.
Намалиха курсовете, въпреки, че им казах,
че апахите маскалеро не идват толкова далеч.
Ще й помогнеш ли да слезе? - Разбира се. Госпожо.
Ето, готово.
Това е приятелят ми, Били Тайсън. - Здрасти.
Гладни ли сте? - Гладни са.
Добре, да влезем вътре и да хапнем.
Дай да ми коня, момко. Ще го отведа. - Благодаря.
Хубаво. Точно така.
Кой е този? - Клиент. Казва се Харди.
Чака някакви приятели.
Досещам се. Не заставай с гръб към него.
Знаеш ли нещо, което аз не знам? - По-късно ще ти кажа.
В момента тя има нужда от малко освежаване.
Имате ли багаж, госпожо? - Не, сър.
Добре. Хайде да влезем вътре.
Ето там. - Благодаря.
Кое е това хубаво младо създание?
Прибрахме я неотдавна. Сид Калахан опитваше да я отведе.
Хлапето се запъна и го накара да отстъпи.
Казваш ми, че хлапето е по-бързо от Сид Калахан?
И още как. Както аз виждам нещата,
Сид трябваше да изтича в къщи и да си смени дрехите,
но трябва да се отърва от момичето. Ще я отведа на север с каруцата.
Те просто ще те проследят, а ти ще си сам-самичък.
Тук ще е по-безопасно, Ред.
Ами хлапето? - Не го е страх от нищо...
освен от момичето.
По отношение на Калахан, фитилът му е много къс.
Колко време имаме? Видях, че Харди тръгна.
Той не е от значение. Те вече знаят къде е тя.
Добре. Хайде да хапнем нещо. Ела да влезем.
Мисля, че почти сме готови.
Добре.
Готов ли си да сложим това? - Ето го.
Добре.
Щеше ми се да бях пийнал повече кафе сутринта.
Е, тази Нели със сигурност е добра готвачка.
Мислех, че там съм в безопасност. Благодаря.
Благодаря, мис Нели.
А после чух Сид и мистър Калахан да говорят в онази нощ...
Да видим дали момчетата ще ядат. - Разбира се.
Гладни ли сте, момчета? - Идва ездач, момчета.
Изпратиха ме да уговоря среща за Джоди да види жена си.
За какво? - Иска си я обратно.
Е, тя вярва, че семейство Калахан е убило баща й.
За какъв дявол би искала да го види?
Ами... според него тя му дължи обяснение.
Той няма представа защо си е тръгнала и какво знае.
Добре.
Ще я изведем на верандата, но Били и аз ще сме с нея.
Това е всичко.
Никой няма да я докосне. Никога.
Били, трябва да знаеш, че Калахан
планират да те обесят за това, че засрами Сид.
Досетих се.
Добре.
Приятел ли ти е?
Единственият с пистолет, на когото мога да обърна гърба си.
Звучиш така все едно не вярваш на никого.
Не вярвам, сър.
Добре, да заредим.
Скъпа, скъпа, защо не излезеш вън
да вземеш малко чист въздух и да се поразходиш?
Ще ти помогне.
Какво става? - Нищо, за което да се тревожите.
Ако ще има проблеми, това е нещо, което ние...
Следобед хващате северния дилижанс,
затова си яжте храната и си гледайте вашата работа.
Не ми говорете снизходително, мистър.
Притежавам половината Бостън. - Значи може би трябва
да се върнете там. - Не ми харесва отношението ви.
Просто казвам, че ако не ви харесва запада, да се прибирате у дома.
Ще ви докладвам на компанията. - Няма проблем.
Става нещо.
Да, но каквото и да става ти не помагаш с нищо.
Ти.
Коя си ти, че да съдиш мъж като мен?
Ти си жена.
Къде са баща ми и брат ми?
Ще се присъединят утре.
Колко човека са там, Харди?
Старецът, който работи там, Райкър и жена му.
Търговецът, двама пасажери, Били и момичето.
И водача на дилижанса.
Обаче мястото е много открито.
Туигс е прав. Единственото прикритие
е една височинка зад къщата. Там има барака.
Мисля, че можем да сложим няколко мъже в деретата наоколо.
Горе има каньон с извор.
Довечера може да лагеруваме там и сутринта да видим отблизо нещата.
Казвам да лагеруват трима на юг и трима на север.
Ти и останалите ще дойдете с нас.
Да.
Казваш, че е доста открито.
Ще намериш място, нали? Да им попречиш да напуснат.
Да. Ще измислим план.
Уайли, да тръгваме.
Сложих си най-новата шапка за нея. - А тя избяга от теб.
Да, заради това, което чу. - Да, наистина.
Не забравяй, че ти преби онова момиче в салона на Мими
и тя умря. - Тя ми се присмиваше.
Да, знам.
Знам също, че живя достатъчно, за да каже на шерифа
и затова Сид го причака и го гръмна.
А срамежливата ти булка знае за всичко това.
Това, което прави, е да реже ябълките на много тънки резенчета
а после ги взима и потапя в уиски. Това е тайната.
Добре звучи. - Да.
Ще получите пай и ще ви хареса.
Много е вкусен. Една от причините да...
Имаме компания, момчета. - Да.
Скъпа!
Там ли си, скъпа?
Скъпа. Боже мой!
Да. Дотам е достатъчно. Стой там.
Виж, не искам неприятности. Ясно? - Добре.
Просто искам да поговоря с жена си. Имам право.
Скъпа...
Скъпа, какво те накара да избягаш посред нощ?
Знаеш какво си направил.
Чула е брат ти да казва, че си убил жена.
Какво?
Баща й е щял да те арестува, а те са го убили.
Ама в това няма никаква истина.
Затова ли избяга? Заради куп празни приказки?
Скъпа. Просто... Просто ела с мен. - Няма да дойда с теб.
Ще поиска анулиране на брака.
Какво? Това ли искаш?
Просто... просто така?
Не! Нека ти кажа нещо ей сега.
Ако веднага не дойдеш с мен,
много невинни хора ще умрат.
Което значи? - Знаеш ли кой съм?
Баща ми и брат ми ще обградят до сутринта с 30 мъже тази станция.
Ние ще сме тук.
Искате да умрете в този капан за плъхове?
Само за да държите далеч мъж от жена му!
Тази жена е моя!
Ще спасиш много животи, ако веднага тръгнеш с мен.
Няма да дойда с теб!
Ще те върна по един или друг начин. Ти си моя!
Тайсън.
Ти си нищо.
Плужек.
Извади късмет със стария Сид.
Да видим как ще на сутринта...
когато ще те провесим.
Освен, ако всички не искате да подвиете опашки.
Ние ще сме тук.
По дяволите.
Ти си виновна, скъпа. Всичко е заради теб!
Той наистина го мисли, Били.
Е, нямат много места за прикрития. - Не.
Там има дерета.
А после планините се вдигат право нагоре.
По-добре да се подготвим.
За какво мислиш?
Мисля, че можем да пийнем.
И аз така. Да вървим.
Запомни да наблюдаваш кръстопътя на Сибекю Крийк.
Чанси, това ли е последния? - Да, това е последният.
Добре.
Сър.
Госпожо. - Благодаря.
Хайде, потегляме!
Добре се отървахме.
Имаш ли динамит?
Да, заровен е в хамбара,
но вече е овлажнял и може да е много опасен.
Разбираш ли от динамит?
Какво толкова има да се разбира? - Когато е влажен е нитроглицерин.
Добре, Ред, ако е влажен, няма да го докосваме.
Съгласен. - Добре, да отидем и да видим.
Къде отиват?
Да вземат малко динамит.
Може да се наранят. - Хайде, ела да седнем.
Да починем малко.
Наистина харесваш Били, нали?
Имаше вид, че ще убие Сид и се разстрои, че не го направи.
Защо е такъв?
Преди да се задомя дълго време бях човек на закона.
Има много мъже да носят в себе си нещо, което не могат да споделят.
Били е такъв.
Това е сурова страна.
Създава сурови мъже.
Изобщо не трябва да се тревожиш за Били.
Свалете оръжията!
За кого се мислите? Не може да спирате пощата на щатите!
Нека ти кажа нещо, мистър пощальон.
Докато някой не ми доведе законната ми булка,
никой няма да влиза, или излиза. - Жена ти е в станцията.
С теб нямаме работа. Дръпнете се!
Знам си правата. Пуснете ни да минем!
Прибирай се вътре! - Пуснете ни да минем.
Никого не нараняваме.
Е, господа... госпожо...
Момчетата на Калахан винаги получават това, което е тяхно.
А дали ще кървите в прахоляка тук...
зависи изцяло от вас.
Ще минем!
Кучи син! Ти го простреля!
Обръщай.
А сега се отправяй директно към Райкър!
Някога взривявал ли си такива?
Веднъж.
Какво правят те?
Е, това не е на добре.
Какво се случи? - Джоди Калахан
и онзи твой клиент
ни направиха засада. Търсеха момичето.
Всъщност няма да пуснат никого да си тръгне,
докато не си върнат момичето.
Аз казвам да им я дадем. - Не, няма да им я даваме.
Така е... няма да го направим. Госпожо, съжалявам за бъркотията.
Защо не влезете вътре? Нели ще ви приготви нещо хубаво. Съжалявам.
Това не е добре. - Не знам.
Мислиш ли, че ще ни нападнат всички наведнъж?
Няма да е веднага.
Доста неприятности са сторили, за да я вземат, но...
не мисля, че ще правят още убийства.
Прекалено много свидетели има.
Е, надявам се планът ти да проработи.
Да тръгваме.
Добре. Слушайте сега. Щом баща ми и хората му дойдат тук...
Ние... ние знаем какво повечето от тях е вероятно да направят.
С изключение...
Ами Тайсън? - Какво мислиш, Туигс?
Е... не знам много.
Не изглежда да е работил за някого,
но е най-бързият стрелец, който съм виждал.
Само да погледнеш накриво, ще те гръмне.
Позволи на Сид да си тръгне. - Може би си има причини,
но никой няма да го победи в бързината.
Значи ще го убием по всеки възможен начин.
А това как ще върне жена ми?
Разчитаме пътниците да я изхвърлят навън.
Не се тревожи, хлапе. Ще си получиш
сватбената нощ и медения месец.
Това не ми харесва, Ред. Не е добре за бизнеса.
Ти по-добре кажи на Чанси да внимава.
Ще се зарадват на заложник. - Да, вече му казах.
Пътниците... те ще са проблем.
Знам.
Трябва да наблюдаваме клисурата. Може да слязат от нея.
Може да обмислят да дойдат до оградата.
Да влезем за малко кафе. Най-добре да укрепим това място.
Може да построим барикада отпред и да заковем дъски на прозорците.
Харесвате ли Бостън? - Доста е хубав.
Гледайте си собствените карти, ако обичате.
Господин Потс, може да се държите по-джентълменски.
Нямаме цяла нощ. - Не ме юркайте, господин Потс.
Два чифта. Попове и осмици.
Имам флош.
Отказвам се. - Естествено.
Ще ме извините ли? - Разбира се, скъпа. Отивай.
Ако убият някого, вината ще е моя.
Собственият ми баща беше убит от семейството на Джоди.
Все още изпитвам голяма вина.
Баща ти бе убит, защото Джоди уби жена,
а баща ти щеше да го арестува за убийството.
Въпреки това се чувствам ужасно.
Нямаш вина за всичко това,
с изключение, че си много хубава, но то е за твое добро.
Трябва да се върнеш вътре.
Тук има вероятност да те докопат.
Не и щом ти си тук. - Е, аз съм сам тук.
Струваш за 20.
Мистър Линстром каза, че баща ти е бил добър шериф.
Да, беше.
Не харесваше Джоди. - Но ти го харесваше?
Когато баща ми умря, бях самотна и...
Но сега ти си тук.
По-добре да влизам, преди да кажа нещо глупаво.
И преди аз да забравя, че си омъжена жена.
Не съм омъжена.
Не и в този смисъл.
Той никога...
Знаеш какво искам да кажа.
Били.
Много имаш да учиш щом опре до жени.
Привърши ли вече, Чанси? - Да, сър.
Добре. Ела с мен. Сега ще ти кажа.
Като нахраниш добитъка, остави вратата отворена.
Навън има какво да ядат и пасат в изобилие.
Ако го направим, те просто ще побегнат и ще изчезнат.
Да, но... не мисля, че ще отидат по-далеч от потока.
По този начин няма толкова лесно да те изгубим.
Да ме изгубите? Аз съм като дирек от оградата.
Нещо като постоянно присъствие тук.
Да се надяваме. - Трябва да закусиш нещо.
Току-що се сетих защо сме тук.
Знаеш, нещо като рицари от старото време, рицарството.
Рицарство?
Да, постъпват правилно, за да защитят жена.
И ги убиват. - Страх ли те е?
Не сър, ти си тук.
Надявам се тя да си струва.
Благодаря. - Благодаря, госпожо Нели.
Това е невероятно.
Изглежда никой не се тревожи,
а онази индианка сякаш е готова да ни забие ножа.
Не.
Не, мистър Потс. През цялото време наблюдава вас.
Мисля, че оценява косата ви.
Би станал хубав скалп, който да провеси над печката.
Всъщност защо сте тук? Искам да кажа,
ако толкова мразите запада, защо изобщо...
Вече ви казах. Сам продавам.
Имам си компания за дрехи. Вадя добри пари от нея.
Искам да я разширя. Търся възможности.
Е, аз продавам, малко говеда. Проявявате ли интерес?
В никакъв случай.
Освен това не работя с фермери и ранчероси.
Имате ли жена или деца у дома, мистър Потс?
Абсолютно не. Съпругите харчат много пари
и винаги очакват нещо.
Освен това, когато си отидеш, изхарчват всичко
до последното пени, което с и изкарал с много труд.
Не. Никаква жена, никакви деца.
Ами вие?
Да, имаме. Четири момчета и момиче.
Не сте ли прекрасна?
Този мистър Потс, ако можеше щеше да ме продаде.
Не се тревожи.
Ако някой говори лошо за теб, ще му сложа сол в пая.
Наистина си много мила. - Само към хора, които харесвам.
Откога си омъжена?
Вече пет години...
и нямам деца.
Много мъже ме искаха, но аз не ги харесвах.
И как попадна при мистър Райкър?
Джо търгуваше с брат ми.
Когато ме видя веднага ме поиска.
И Джо купи коне.
Брат ми каза, "Не е достатъчно".
И това продължи дълго време.
Брат ми просто си играеше с Джо.
Най-накрая каза "да".
Говориш много добре. Ходила ли си в училище?
Не. Джо ме научи.
Научи ме да смятам
и да чета...
но нямаме деца.
Джо иска деца,
но не мисли, че ще се получи.
Може да се изненада.
Мисля, че ще се изненада.
Кога ще му кажеш? - Скоро.
Поздравления.
Толкова е вълнуващо.
Ще бъдеш прекрасна майка.
Благодаря.
Хал, два коня са се отвързали
и са тръгнали да търсят свежа трева. - Престъпници!
Имам лошо предчувствие.
Не, още не са тук.
Ще чакат да се стъмни и ще слязат от онзи хълм.
Нямаме достатъчно хора да покрият онова дере.
Какво прави Минц?
Два коня се отвързаха и отиде да ги прибере.
Стреляй, Уайли.
Минц, веднага се връщай!
Проклятие! Какво беше това, по дяволите?
Предупредителен изстрел.
Бързо! Стрелят! Прикрийте се!
Това е предупредителен изстрел. Да тръгваме!
Горкият Минц. Имаше семейство.
Не може да допуснем това да продължава.
Какво става? - Уайли се размеква,
или вече не вижда. Боже Господи.
Знаеш на кого можеш да разчиташ да довърши работата.
Просто... не... правим нужното. Какво... какво чакаме?
Баща ти прати вест. Ще изчакаме него и брат ти.
Да. Ще си я върнем, Джоди,
а после ще обесим онова малко копеле.
Мисля, че е време. - Да, само се цели долу.
Уцели пръчката близо до онази кабина на билото.
Що за мъж ще държи друг мъж далеч от... неговата жена?
Да, определено имаш недовършена работа,
но по-късно ще говорим за това. - Да.
Джоселин! - Дилън, веднага тръгни след него!
Джоселин!
Какво беше това?
Мисля... че имам сътресение.
Господи! Тате!
Какво правите всички вие тук?
Отивайте там. Качете се на билото.
Ще превземат билото. Хайде. Тръгвайте.
Не се крийте в къщата, за Бога! Ние сме във война!
Подай ми стола. - Разбира се.
Добре, това е достатъчно. - Добре, че имаш твърда глава.
Добре ли си, хлапе? - Да. Ще се оправя.
Боли ли?
Ще измислим как да обърнем нещата. - Точно така.
Ще ги обърнем така, че да ни служат на нас.
Правилно. - И те ще изгубят.
Да.
Използват нещо с голям калибър. - Нямам идея, татко.
Защо не пратим Туигс да сключи сделка?
Много добра идея. - Благодаря.
Може да ме вземат за заложник.
Моля те, недей да мрънкаш за всяко проклето нещо.
Сече ти пипето, умен си. Ще измислиш нещо.
Направи го, синко.
Наведете се. - Какво става?
Ако няма да се биеш, просто стой наведен и мълчи.
Може поне задния прозорец да наблюдаваш.
Какво се случи? - Кочияшът опита
да избяга на кон, но го простреляха,
затова гръмнаха малко динамит на билото.
Убихте ли ги? - Едва ли.
Е, те ще искат да избият всички ни. Не искат да оставят свидетели.
Искат момичето, Потс, затова просто стой долу и мълчи.
Имам само този малък деринджър.
Знаеш ли какво? Като се стъмни, може да се изнижете пеша.
Да се изнижем? Дай ми нещо, с което се стреля.
Знаеш да стреляш? - Баща ми и чичо Алфред
ме учеха как да се грижа за себе си. Дай ми пушката.
Ето. - Не искам да съм мишена.
Вие, момчета, ще се биете. - Ще покривам отзад.
Добре.
Не се тревожи за него, момиче.
Те трябва да се тревожат, ако го изтървем.
Просто стой долу.
Били, дават ви още един шанс.
Наистина? Искат да гръмнем още от тях?
Прати момичето и ела, за да те обесят,
или ще надупчат цялото това място.
Колко човека са?
Ами... на север има хора, които блокират пътя.
Има друга група на юг.
Семейство Калахан, Харди и още шест пушки.
А ловецът на бизони? - Уайли е зад станцията,
но не знам колко време ще издържи гладен.
Има голям апетит. - Ти защо си тук?
Ами...
не бях сигурен...
до сега.
Идваш към нас ли? - Да.
Знаеш, че ще си първият, когото ще обесят.
И защо трябва да ти вярваме?
Аз и Били се познаваме отдавна
и имаме планове.
Какво ще кажеш, Били?
Познаваме се отдавна.
А сега какво?
Със сигурност мога да изпия едно прилично кафе.
Е, щом Били ти вярва...
с мен нямаш проблеми.
Искам да разменя няколко думи с Туигс.
Мисля, че трябва да го направим да изглежда достоверно.
Тогава най-добре да ме вземете като затворник.
Забеляза, че Сид дори не мигна, когато спомена ранчо Боневил,
но рано или късно ще започне да мисли за това.
Знаем, че те са го направили.
Какво, по дяволите?
Какво е намислил Туигс? Какво прави?
Опитва се да постигне мир, тате.
Знае, че искаме момичето, нали така?
И Били Тайсън. - И Били Тайсън.
Ако скоро не излезе...
Още ли говори?
Проклятие. Искам си жената.
Да, знаем. Успокой се.
Въпросът е дали тя те иска?
Тя просто е уплашена, това е.
Всички тези набези, те бяха с покрити лица, но...
имаше мъртъв кон с клеймото на Калахан
и пушка със същия печат на приклада.
Когато ми писа да се срещнем тук...
надявах се, да си разбрал кой го е направил.
Достатъчно дълго бях с него, а не научих нищо със сигурност,
но... миризмата си е там.
Чух, че жената на Райкър е дяволски добра готвачка.
Ще ме нахрани ли, или ще ме заколи?
Сега не бързай толкова.
Хайде да влезем. Аз ще говоря в твоя полза.
Той е наред.
Да, Туигс със сигурност влезе лесно.
Може би е там и още говори.
Обаче пасажерите също ще имат думата,
казвам ви.
И може да изкарат навън Туигс и момичето.
Може би трябва да отида там и пак да опитам.
Не, синко, късно е за това.
Не, чуй ме. Преди я убедих със сладки приказки.
Послушай ме. Късно е за това. - Да.
Може да се наложи да ги ударим с всички налични сили.
Стига. Не искам жена ми да пострада. - Няма да пострада.
Не може да слезеш там! Не може да отидеш там!
Едно нещо не разбрах в цялата тази работа.
Били Тайсън. Как изобщо се забърка във всичко това?
Ами... момичето ме ухапа.
Пусна ми кръв и аз я ударих.
Ухапа те? Това ли било?
Ами... той спомена нещо за западен Тексас.
Беше млад, но направихме удари в 12 места в западен Тексас.
Никое от тях не се казваше Тайсън.
Той спомена ранчо Боневил.
Да.
Там изгубих двама братя. Застреляха ги.
Те се отбраняваха. Натрапници.
Наистина се отбраняваха.
Когато си тръгнахме, не беше останал никой жив.
Изгорихме мястото до основи.
Е, как, по дяволите, Били Тайсън би могъл да знае нещо за това?
Не знам, тате. Може да е роднина, или нещо такова.
Е, родата няма значение.
Той няма доказателства.
Не, няма, но не мисля, че му трябват.
Какво става тук? - Туигс е приятел.
А какво ще стане, когато му обърнеш гърба си?
Ако е твой приятел, със сигурност не можем да вярваме и на теб.
Мистър Потс. - Какво?
Предлагам да седнете и да спрете да сте...
черноглед и да търсите под вола теле.
Просто се опитвам да остана жив.
Предлагам всички вие да опитате същото.
Е, всеки приятел на Били, е и мой приятел.
Благодаря, Чанси.
Имаш ли нещо против да поемеш наблюдението?
Говоря американски, старче.
Старче, така ли? От километри надушвам бифтек.
Как си, Туигс? - От коя страна си сега, Уайли?
Познаваш ли го?
Да, той е наред. - Аз съм от страната на...
онези пържоли.
Имах чувството, че рано или късно ще се появиш.
Еми... огладнях. - Този тук, е Били Тайсън.
Радвам се да те срещна, синко. - Има ли други вън?
Кой е този? - Уайли. Туигс каза, че е точен.
Видях шестима да се промъкват в хамбара,
но друго не видях, не.
Добре. Аз съм Джед Уайли.
Това е невероятно.
Здравейте, дами.
Видях доста от следите ви отвън.
Не им ли казахте?
Сигурен ли си, че можем юда му вярваме, Били.
За всичко казано от Туигс, залагам живота си.
И защо така?
Той ми е братовчед. Запази засега това в тайна.
Мисля, че може да са събрали още хора.
Вероятно десетина с Калахан и Харди, но знам
как може да намалим разликата. - И как да стане?
Аз и Били ще прочистим хамбара.
Там няма много места, където да се прикрием.
Ще трябва да действаме бързо.
Може да вземем Уайли с нас, но той може да ни забави.
Може и да е така.
Обзалагам се, че с куршум ще надмина всички ви.
Чуйте ме, хора, каквото и да замисляте, аз ще участвам.
Госпожо Периметър, може да пострадате.
Аз стрелям много по-добре, отколкото си мислите.
Добре, госпожо.
Ще покрием нещата тук, но и Потс трябва да се бие.
Е, имаме Уайли, Райкър, аз, Чанси...
и тази точно стреляща дама.
А Джоселин? Е, баща й беше шериф.
Мисля, че знае как се държи оръжие.
Както и Нели. - Добре.
Да се залавяме за работа.
Туигс ни обърна гръб.
Да, Уайли също. Видях да отива към задния прозорец,
а нямаше никакви изстрели.
Е, няма значение. Той е просто стар пръдльо.
Отдавна не го бива. Не е от значение.
Сега какво ще правим? - Изкарай на пътя двама души.
Сложи ги там, където беше Уайли.
А после по изгрев
ще ги гостим с всичко, което имаме.
Чакай. Не знаем къде е останалият динамит.
Няма значение. Те не могат да го видят през нощта,
а ние ще ги нападнем на зазоряване.
Добре, бях търпелив, но тате...
не искам жена ми да пострада. - Млъкни!
Сега не е времето да говориш за това.
Тя е виновна за цялата тази проклета каша.
Искам я хубава, както когато се оженихме, а не осакатена
както ти се справяш с нещата. - Не става дума за сватбата ти.
Въпросът е да не умрем в битка на клана.
Хайде, момчета, изкопах тунел, който ще ви отведе в хамбара.
Добре, ето тук.
Пътят е дълъг, момчета, но ще стигнете там.
Били?
Моля те, внимавай.
Плашиш го до смърт.
Надявам се да го опозная по-добре. - Някой ден.
Не ни каза, че ще трябва да пълзим.
Поне е достатъчно мил да остави няколко фенера.
Мисля, че виждам края. Май трябва да изгасим светлината.
Заобиколили са ни.
Да свалим възможно най-много и да изчезваме от тук.
Да го направим. - След теб, Били.
Нещо? - Нищо.
Джоселин, виждаш ли нещо?
Чакай, задръж. Ами, ако не са те?
Правилно.
Не мислих, че ще ви видим отново.
Е, добре дошли. Добре ли сте?
Е, сега вече сме добре.
Трябваше да я видиш.
Много беше загрижена и опита да влезе в дупката след вас.
Уайли трябваше да я измъкне.
Пищеше като заклещено прасе. Много те харесва.
Е, повалихме петима.
Остават още всички Калахан, Харди,
вероятно още шестима ето там.
Добре. Сега какво? - Какво мислиш, Били?
Е, имаме още две пръчки динамит там, на билото,
и южняшки снайперист тук.
Ако сега ги използваме би било безполезно.
Добре.
Да кротуваме, докато се върнат. Нели е направила топло кафе.
Искате ли ябълков пай? Елате.
Здраво ни удариха. Тези, които не бяха ранени, избягаха.
Всички са си тръгнали? - Какво?
Просто така? - Извадиха късмет. Това е.
Чакай. Казваш ми, че нямаме сега никакви хора навън?
Нямаме, сър. - Няма значение, защото сутринта
ще ги пометем с масирана стрелба, която ще затрие това място.
Всеки прозорец, предната част и всичко останало.
Ще избием всеки проклетник там.
Не може ли просто да повикаш още мъже?
Та те са просто група клоуни. - Няма време за още мъже!
Ние сме тук по една причина.
Всички рискуваме живота си в кланова война,
заради твоята почти булка.
Върни онези мъже обратно.
Ако се наложи - плати им двойно.
Вземи оръжие и убий някого. - Да, сър.
Мистър Потс, ще играете ли?
Съжалявам.
Били, ти и Туигс трябва малко да си починете.
Аз ще поема първата смяна.
Ще ни ударят здраво на зазоряване.
Добре, Чанси. Време е.
Добре. - Да тръгваме.
Събудете се, събудете се.
Събудете се. Задават се неприятности. Елате.
Хайде, бързо, бързо, тръгвайте.
Райкър. Райкър, поеми тук. Трябва да презаредя.
Внимавайте да не я уцелите! - Млъквай, за Бога!
Виждате ли я? - Не я виждам.
Ами по какво стреляте? - Млъквай!
По дяволите, Сид, не убивай жена ми!
Млъкни, човече. Тя лежи на пода.
Виждаш я ранена на пода?
Не, ако е права ще има пет дупки от куршуми в главата си.
Какво? Не! Не я убивай!
Виждаш ли онези консерви там? - Да.
Там сме скрили динамита.
Стреляй по тях. - Да, виждам ги.
Кучи син...
Джоди. Джоди.
Джоди!
По дяволите. Джоди! Джоди! Тате!
Джоди е диша. Джоди! Джоди!
Тате, добре ли си? Добре ли си?
Отиди и убий всички проклетници там!
Добре, добре, ще го направя.
Не оставяй никой жив.
Не изглеждаш много добре, Блеър.
Точно след войната нападаше
всяко малко ранчо в западен Тексас.
Трябваше ни трева.
Едно от тях беше ранчо Боневил.
Уби баща ми и помощниците му.
И какво?
Удари с дръжката на пистолета си момче,
а после го хвърли в кладенеца.
Да, и? - Но аз не бях мъртъв.
Туигс дойде и ме измъкна от онзи кладенец.
Ти ли беше?
После завлече майка ми зад къщата. - Харди беше! Беше Харди!
Ще стреляш по умиращ човек ли? Беше Харди.
Къде е той?
Където и да е, вече е избягал. Повярвай ми.
Е, аз бях... Аз ги предвождах.
Аз стрелях и той падна.
Прекатури се като малаче. Падна като младо животно.
Довиждане.
Пазете се, млада госпожице.
Ти беше страхотен. - Ти също.
Госпожо, беше такова удоволствие.
Довиждане. - Добре...
Дилижансът тръгва, момчета. - Ще ми липсваш.
Дий! Дий, кончета!
Приключихме.
Нищо не се промени. Нищичко.
Грешиш. Нели има горещ ябълков пай.
Кой иска? - За това ли беше всичко?
За ябълков пай? - Точно така, синко.
Всичко опира до горещ ябълков пай.
Вече мога да го опитам, господа.
Ако Уайли опита пръв, няма да остане нищо за нас.
Спокойно. Нели винаги ми скрива едно парче.
Най-добрата жена за един мъж. - Всеки мъж трябва да мисли така.
Затова моята жена е най-добрата. Тя ти изпрати ябълките.
Така направи. Е, Ред...
Е, всичко свърши, Били.
Орегон ни очаква.
Е, сега ще може да имаме малко спокойствие и тишина.
Няма да е задълго. - Не, Нели. Край. Всичко свърши.
Връщаме се към старото ежедневие.
Няма да стане. Ще ставаш баща.
Какво?
Казах, че ще ставаш баща.
Какво? - Преди да падне снега.
Какво?
Момчета, ще ставам баща!
Ела! Били! Били, направих бебе!
Чуйте всички...
Сега може да влезеш вътре.
Няма да вляза.
Какво следва сега, Били?
Орегон. С Туигс ще си вземем място.
Това ли е истинското му име? - Не. Казва се Джес Боневил.
А твоето? - Били Тайсън Боневил.
Джоселин Боневил. Харесва ми.
Аз... Аз не съм ти предложил...
Не можеш просто... - Спасиш ли живота на момиче,
трябва да се ожениш за него.
Виж... влез вътре сега...
Никога.
Превод и субтитри: mia_one