А, ако ви кажа...
че знам какво се случва, когато умреш?
Превръщаш се в призрак...
дух, хванат в капан в страната на сенките.
Свят на шепот,
невидим, освен за другите призраци.
Осиротял...
и неспособен да се върне при любимите си хора...
Но със самотата...
идва и свободата...
Ходиш, където искаш,
правиш, каквото искаш.
Призраците имат една сила, която е над всички останали:
могат да преследват живите.
Да ги преследват за това,
което са сторили.
345 Танго - Танго.
Танго - Танго, двигателят отказа.
По дяволите, по дяволите! Мейдей! Мейдей! Мейдей!
Падам!
Това е денят, в който умрях преди 3 години...
ако изобщо друг знае това.
Нямаше хвалебствени речи, нямаше бдение.
Превърнах се в призрак.
Но всъщност историята не започва тогава. Не, не.
МИНАЛОТО. Беше преди 4 месеца на първата мисия на екипа ми.
А тя беше славен провал.
ПРИЗРАЧНА ШЕСТОРКА
Не става! Едно? Пет до Едно. Боже, мразя тези цифри.
За наша безопасност са. - Качвайте се в колата.
Тя... тя кърви. - Знам. Карай!
Ще издухам тези шибаняци!
Стрелят по нас!
Карай, карай, карай!
Ще ни трябва болница. - Малко е напечено тук.
Флоренция, Италия
Откъде се появиха тези типове? Каза, че покриваш вратата.
Така е. Улучиха те през прозореца. - Какво аматьорско шоу.
Аматьорско? - Да!
Знам, че те улучиха през прозореца. Боже, много лошо.
Кой адвокат има толкова охрана? - Определено ще умреш.
Може би има влиятелни приятели. Мафиоти, или нещо такова.
Мафия?
Важното е, че имаме това. Само това е от значение.
Какво е това? - Това... това е обезпокоително.
Ще боли, ясно? Ще бръкна дълбоко, за да открия куршума.
Не, не, недей. Не слагай това в нея.
Вътре съм. Усещаш ли? - По дяволите.
Боже, започва се. - Това е гадно.
Ще повърна. - Следят ни.
Престани да си играеш с пистолета и ме остави да работя.
Млъквай. Да умреш ли искаш?
Мисля, че ще ни пипнат. Искаш ли... - Да, сега. Дръжте се.
Тесничко беше.
Внимавай!
Какво правите там? Защо сте целите в кръв?
Има много кръв, защото главата и врата са много кръвоснабдени.
17 минути по-рано. - Нали не си убил мафиот в Италия?
Разкарай се. - Не.
Тук съм, за да помогна. Всичко различно от простичко "да"
ще рефлектира в лицето ти.
Виж, клиентът ти е военнопрестъпник. Защо го защитаваш?
Клиентът ми никога не е нареждал атака с газ.
Не, наредил е на четиримата си генерали да заповядат атаката.
Просто го избери по телефона. Нека просто се изнерви.
Какво ще кажеш? - Клиентски привилегии.
Ще станеш пират.
В колата ми има много кръв. - Млъквай!
Едно БМВ ни следва.
Може ли да ти благодаря?
Не съм искал нищо друго да правя в живота си.
Не ми дреме.
Давай, давай!
Монахини, естествено. Ще ми простят.
Какво, по дяволите!
Внимавай за този...
Шест - шофьорът
Аз имах предимство.
Ако удариш още един човек, слизам. Чуваш ли ме?
Голямо раздвижване има отзад.
Страхотен избор на крещящо зелено. - Много ли изпъква?
Слива се с италианската архитектура.
Не харесваш ли цвета? - Бебе, бебе!
Бебе... бебе... бебе...
Не, не, не! Кученца!
По дяволите!
Едно - милиардерът
Тя е добре, добре е.
Има пистолет.
Дръпни се! - Какво?
Боже! Гръмни го! - Пипни го!
Направи го!
Две - ЦРУ шпионин
Тя добре ли е?
Изгубила е тон кръв, по дяволите - Това не е тон кръв.
Аз съдя какво, по дяволите, е тон. Виждаш ли? Кръв. Червена.
Не можеш ли да го запушиш, или как го казвате там?
Буквално чувам как изпомпва кръв.
От нея пръска. Буквално пръска. - Това е много кръв!
Кажи, че не ти влезе в устата.
Пет - докторът
Явно така става като опиташ да откраднеш цяла страна, нали Едно?
Да, можеше да направим мисия за подгряване.
Да, това ми е проблемът. Започвам да загрявам.
По дяволите!
Защо всеки кара скапана Веспа?
Боже, обичам Италия.
Започвам да го усещам.
Започва да ми става лошо.
Едно до Четири. - Казвай, тук Четири.
Трябваш ни.
Естествено, че ви трябвам. Тук съм.
Напомни ми къде, по дяволите, е "тук".
"Тук" е тук. - По-точно.
Тук. По дяволите, тук!
На върха на катедралата, както се разбрахме.
Погледни нагоре.
Вие къде отивате?
По дяволите. Слизам.
Виждам ви.
Удари го! Сега маневра!
Точно над вас съм!
Четири - Катерачът
Отивам на север по виа... виа...
В Италия има толкова много скапани виа де нещо си.
Сгрешихте пътя! Върнете се. Имам една идея.
Завий зад ъгъла.
Това е. Идвай насам, идвай!
Шест, виждаш ли това?
Това се нарича "умение".
Кой да знае, че оптичният нерв е толкова дълъг?
Изненадващо е, че задникът му не дойде с него.
Няма да стане. Отбий там.
Какво правиш? По дяволите, пич!
Не! - Добре. Недей...
Не го настъпвай, скапаняк!
Вземи го! Ясно? - Напълно сериозно говоря!
Настъпиш ли го, мисията приключва!
Стига бе, човек. - Взех го! Взех го!
Проклет да съм. Изхвърли го! - Гледай си пътя!
Това е ужасно стресиращо.
На кого е това око? - На... на адвоката.
Ти ли го изтръгна, или... - Боже, не! Аз не съм го изтръгвал.
Две го направи. Добре, започваме.
Добре.
Всички съобщения на Ровак
ще ни отведат право към четиримата генерали.
Замайва ми се главата. - Не го държиш ти.
Пипна ли генералите... - Да тръгвам ли?
Ченге. Ченгета. - Не мърдайте.
Едно ченге гледа право в нас.
Давай. Тръгвай, бързо, бързо!
Трябва да избягаш на хеликоптера.
Къде е банята?
Три - Убиецът
Бонджорно, Уно. - Да, виж, лайната се разлетяха...
Ужасно сме прецакани. - Мога да ви кажа къде банята.
Както и да е. Четири се нуждае от превоз.
Пред теб съм, шефе.
Бонджорно, Куатро. - Тръгвай, тръгвай, тръгвай!
Ще ти пратя ново място за екстракция,
щом се отървем от хеликоптера. Можеш ли да му избягаш?
Да избягаш на хеликоптера? - "Може ли да му избягам"?
Давай, давай, давай!
По дяволите! По дяволите! - Карай! Карай, мамка му!
Наведи се.
Ръката ти ранена ли е? - Какво? Искаш да те гръмна ли?
Използвай си ръката да отговориш на огъня?
Виждаш ли това? Виждаш ли го? - Да! Да!
Не ми казвай каква ми е работата.
Помниш ли Уфици? - По дяволите, не!
Музеят, край който си взехме онези мокачино.
Помня мокачиното! Казвам - не!
Засечи го!
Извинявайте, че се развиках.
Нещо против да пусна музика?
Просто пази хората!
Добре, къде е главният вход.
Оръжие! Оръжие, оръжие!
Две!
По дяволите!
Радвам се, че си в екипа. - Аз също.
Каза да правя, каквото е нужно, нали? Е, ще го направя.
Определено ще сме в новините. - Не, по дяволите. Дръжте се.
По дяволите! По дяволите!
Не, не, не, не! Това бяха Аполон и Дафне!
Да виждате някакви хеликоптери? Аз не виждам.
Три, избяга на хеликоптера. Давид! Не! Недей Давид! Недей...
Давид ли беше онзи с малката... Да, той е.
Искаш да излезеш да си ги сравните, или ще продължаваш да караш?
Не. Няма нужда. - Да, да тръгваме. Тръгвай!
По дяволите! Два черни джипа идват към вас.
Шест, погрижи се за тях. Аз идвам при вас.
Давай, давай, давай!
Те очакват точно това!
В екипа имаме супер герой!
Нямам повече патрони! - Не говоря този език.
Мамка му! Става много напечено. - Сега ли? Аз правя операция!
Опитвам се да бягам от хиляди коли. - Тя ще умре, разбираш ли?
С дни можеш да живееш, ако си прострелян в стомаха.
Тя ще се оправи. - Не. Не казвай това.
Отгоре!
Усещам го, усещам го.
Хванах го, хванах го. Да!
Сега се чувствам много по-добре.
Хванах го, скъпа!
Да! Това е шофиране! Това е!
Какво, по дяволите?
Нищо не виждам!
По дяволите! По дяволите!
Добре.
Хайде.
Тръгвайте, тръгвайте!
Къде е...
Вдигам тост за хлапето, което харесвах.
Плачеш ли?
Дори не знаехме името му.
Не знаем ничие име.
Как се казваше?
Няма значение.
Беше добър човек.
Мислих, че съм пресметнал риска. Съжалявам.
Той има ли семейство?
Мисля, че в момента го гледаш.
Всички ние.
Ние не сме семейство.
Не сме "Кливърс". - Какво?
"Кливърс". Уорд, Джун? Какво? Не.
"Остави го на Бобъра". - Остави го на Бобъра?
Джери Метърс? - Не.
Тони Доу? - Не.
Барбара Билингсли? Хю Бомон?
Не съм ги чувала. - Не? Не гледате нощния Никелодеон?
Французите не гледат такива боклуци.
Младо поколение, французи... Хайде да грабваме главата.
Какво значи това? - Значи, че ще намерим Седем.
Централа, База и подкрепа. - База, тук Централа. Мрежата е ваша.
Провинция Хелмънд, Афганистан.
Джакпот.
Савана, Джорджия
Не се страхувай. Ще сложа крака си...
Ще мълчим за секунда. Чувате ли някакъв звук?
Нищо. - Нищо.
Приближава микробус на ОН. Разузнаването наближава мястото.
Блек Хоук виждате ли белия микробус?
Изглежда развълнуван, човече. Нещо не е наред.
Насочва се към хората ми и това не ми харесва.
Казвам, че идва към хората ми.
Хората ми... хората ми...
Виждам, че буквите са обратно.
Казвам, че ОН е на обратно. Разрешете да стрелям.
Може би не си чул, че тук сме само зрители.
Командире... - Ако не искаш да те изправят
пред военен съд, просто се облегни на стола и гледай.
Микробусът! Микробусът! - Гранатомет!
Уважаеми госпожо и господине,
може да не ме познавате,
но Джони беше един от братята ми в отряд Делта, беше приятел.
Добре дошъл у дома, Блейн.
От известно време търся специален човек като теб.
Кой си ти?
Някой, който ще ти позволи да дръпнеш спусъка.
Моля?
Слушах обаждането ти. Няма значение как го направих.
Ще ти позволя да дръпнеш спусъка.
Може ли да вляза?
Благодаря.
Никой няма да спаси света,
но можем да го направим по-малко гаден, знаеш ли?
А аз съм човекът, който може да ти помогне да сториш това.
Чудиш се как би било, ако можеш да вършиш работата,
за която си дошъл на този свят?
Можеш да отстраниш доста наистина лоши хора.
Не хората, за които правителството ти казва, че са лоши,
базирано на политически интереси, бюрокрация,
или търговски отношения, или от сорта.
Не, говоря за наистина зли негодници от световна класа.
Мога да ти помогна да погнеш тези типове
и никога няма да ти кажа да не дърпаш спусъка.
Какво ще кажеш за това?
Ей, момче!
Какво прави този? - Не го прави!
Човек зад борда!
В настоящето. - Блейн беше роден за това.
Четвърто поколение войник.
В интерес на истината семейството му воюва за нас от ВСВ.
Както и предшествениците му, Блейн вярваше в правилно и грешно
и правейки тази разлика взимаше някакви мерки по въпроса.
Разказваше ми истории,
които като дете е чул от дядо си.
Пилот от афроамериканския отряд, убит по време на акция през 1944.
Би му харесало, че сме тук,
че слагаме снимки им една до друга...
на неговия гроб на герой.
И с абсолютна сигурност обича страната си,
като Капитан Америка.
Никой от нас не знае как би реагирал,
ако беше на негово място в това положение.
Страхът, шумът...
Ако аз бях Блейн, щях да застрелям тези мръсници.
Щях да отнеса шибаните им глави.
Това съм аз. Щях да съм последният оцелял.
Нямам военно минало, но съм като майка орлица.
Препречите ли пътя на малките ми...
Седни си, човече. Просто... просто седни.
Трябва да го видиш как гледа "Коко".
Езеро от сълзи. - Филмът е емоционален.
Наистина е такъв.
Боже, тежко е да се гледа това. Добре.
Мисля, че достатъчно видяхме.
От този момент ще те знаят като Седем.
Аз съм Едно. - Значи сме седем.
Не, шест сме.
Пустинята в Калифорния
Има трик, който правим всички, за да изкараме деня.
Взимаме кутия, в която слагаме целият ужас на света,
всички лоши неща, които хората си причиняват един на друг.
После затваряме кутията и се правим, че не съществува.
Само някои от нас прекарват много време вътре в кутията.
Изгубили сме способността си да се преструваме.
Знаем, че има прекалено много недовършени неща
в този скапан свят.
Работата ни като духове, е да вършим мръсната работа,
която живите не могат, или не искат и я вършим от тук.
Това е нашата призрачна къща.
Прилича на пещерата на Батман, но няма нищо общо с нея.
Седем, мъртъв си.
Ще посещаваш само градове, в които никога не си ходил
и ще се виждаш с хора, които не си срещал. С изключение на нас,
като на никого няма да знаеш името, а само номерът, заради сигурността,
както и да не се сближаваш с никого.
Ела насам. Това е таблото с мишените ни.
Тези 9 мъже слагат прекалено много мръсотии в кутията,
затова сега ще отговарят пред нас.
Мишена номер 1 е този мръсник.
Първа мисия: Диктаторът на Тургистан, Ровак Алимов.
Като си мъртъв спираш с глупостите. Никакви дигитални съобщения,
никакво пазаруване по Коледа, или тайни гаджета.
Трябва да направят "Извън офиса" за мъртъвци.
"Съжалявам, но в момента съм далеч от планетата. Мъртва съм".
Вече няма глоби, или криминални досиета,
няма арести, защото си гол или други обичайни неща
например да се съблечеш, да си пиян. Ежедневните неща.
Знаеш ли кое е най-хубавото да си мъртъв? Няма имиграционни.
Не ме гледай така. Аз съм американка.
Аз съм нелегален. - Със сигурност сте цинични.
Ами кръвното? Майната му на кръвното. Ще ям, каквото искам.
Много благодаря. - Знаеш, че всъщност си жив, нали?
Майната ти и на теб с тези технологии.
Това, което не знаят, е че правя магнити
още от научния ми проект в седми клас,
в който напълно доминирах.
Сетих се как да взема големи неща като тези...
Това е пълен боклук. - И да ги превърна в тези.
Използвах неодим микро магнити,
еднакво вибриращи телефони, 10 милиона телефона...
Прюис, Тесла, всички използват находчивостта ми.
Един ден това ще ме направи много богат.
Хора, много грешите.
Най-хубавото в това да си мъртъв...
е свободата.
Искам да кажа... всички ще умрем.
Може да го направим и докато сме живи, нали?
Когато си млад непрекъснато взимаш лоши решения.
Знаете. Сватби, ипотеки и всякакви от този сорт неща.
Умирате...
и всичко се заличава.
Изчезва.
От този момент значение има само това, което изберете.
Идеята е да запознаем Седем с нещата от кухнята ни.
Ще ми подадеш ли онова, там?
Добре. Ето. Малка демонстрация без технологии.
Така се прави преврат в три не толкова лесни етапа.
Добре. Имате страна, Тургистан.
Там има хора, добри хора, живеят, вършат си тяхната работа.
После имате четирима генерали, четирима много лоши типове.
Но има един още по-лош тип.
Голям мръсник, диктатор.
Ето тук, на върха. - Не забравяй брат му.
Брат, обичащ демокрацията.
Той е ключът.
Пипваме четиримата генерали, а те ни водят до брата.
Убиваш топ генералите и скапваш деня на диктатора.
Второто нещо, което ще направим, е да освободим брат му.
Последното, което ще направим, е да кажем "довиждане"
на гадния диктатор и да приветстваме обичащият демокрацията негов брат.
Всичко това става за 4 месеца.
Денят на мъртвите.
Това ли е? Това е елементарно, много ясно.
С чашите.
Значи всички ще умрем?
Аз не. - Тя не, но всички ние - да.
Мъчително. - Да, много смешно.
Какво още можеш да ми кажеш за този Ровак в Тургистан?
Първа стъпка.
На границата на Тургистан, стотици хиляди бягат от тиранията.
ПРЕДИ 4 ГОДИНИ - Военните нападат помощите...
Военните на Ровак се целят в тайните болници,
докато светът гледа отстрани...
Границата на Тургистан
От началото на конфликта са изселени около милион души.
Само тук имаме около 80 000 и половината са деца.
Сърцераздирателно. Боже. - Да. Да ви покажа болницата,
която построихме току-що. - Не, няма да ходим в болницата.
Не съм пил хапчета за малария. - Тук няма малария.
Аз ще преценя това. Ето какво ще направим. Аз ще...
Как ти беше името? - Оливър.
Оливър. Оливър ще ни снима точно тук,
после ще се снимам с няколко деца. Да се надяваме не са болни,
нищо депресиращо, без ампутации. После ще взема да разнеса...
малко туби с вода наоколо и накрая ще дам на фондацията
тлъст чек. Как ти беше името?
Майк. - Да, добре. Благодаря.
Майк.
Внимавай. Нека ви помогна. - Балансирал съм ги.
Ако пусна едната, просто ще се въртя в кръг.
Какво прави богаташът тук? - Не знам. Снимки за медиите?
Показва загриженост?
Трябваше да стана футболист. Можех да съм професионалист.
Да се махаме. - Добре.
Ще ни бомбардират! - Какво става?
Ела с нас! Трябва да вземем маските!
Маски! - Газ! Газ!
Слагайте маски! - Газ!
Газ! Газ! Газ!
Отваряй кутиите. - Подавай ги нататък.
Сложи я. Сложи това.
Ние сме в Лувър. Най-красивото място в света.
Изключи го. - Но, господине...
Къде откри записа? - В социалните медии, господине.
Навсякъде е в новините. Чуждестранните правителства
единодушно го порицават.
Той е военнопрестъпник, на когото никой не търси отговорност.
Жестокостите му включват забранени химически оръжия.
Голям шум. Всичко е напълно безкръвно.
Кой мислиш, че го е снимал? Впечатли ме.
Вие сте накарал да го снимат и да го разпространят,
за да покажете решителност и да се възроди страх.
Показвам на враговете си какво съм приготвил за тях и близките им.
Това е само началото.
Париж, Франция 6 месеца по-късно
Причината е заблуденият ти ум,
защото само кървища сънуваш.
Не аз ги убих.
Но те са мъртви, подло съсечени от теб.
Защо ме плюеш? Дали мислиш, че е смъртна отрова?
Не може да излезе отрова от такова сладко място.
Никога не се лепи отрова по мръсна жаба.
Тези очи, скъпа госпожо, направо ме заразяват.
Ако бяха базилиски, щяха да пронизват до смърт!
Мартини. Разбъркано. Не от шейкър, а разбъркано.
Какво мислите? Искам негрони.
Просто налято.
Моля? - За пиесата.
В старо клише се казва, "Всъщност изкуството имитира ли живота"?
Имаме тиранин, който излиза на сцената...
Баша. - И в първо действие
жестокостта му остава ненаказана, но в пето...
В пето действие... има справедливост.
Винаги има справедливост.
Вие виждате тиранин, а аз виждам мъж,
който въдворява ред в този объркан свят.
Премахвайки мръсотията и полирайки го до блясък.
В изкуството съкровените ни желания се сбъдват.
Героите винаги побеждават.
Това са глупости.
В живота е напълно различно.
Не, залагам на Шекспир. Пето действие идва.
За Шекспир. - За Бил.
Мисля, че и двамата просто развалихте края.
Не.
Не сме.
Не разбрах името ви.
Ровак. - Не, говорех на нея.
Може ли да се дръпнете? Усетих намека.
Да.
Вече не е върху мен. Спасени сме.
Как се казвате?
Ариана. - Ариана. Големият още ли ме зяпа?
Да. - После ще ми срита задника.
Добре. - Да.
Сигурно правим нещо погрешно. - Защо?
Шоколадчетата цяла нощ си стоят там.
Все едно са залепени. - Това е откачено.
Остарявам.
Вярваш ли в това, което каза онзи човек?
Злото се измъква ненаказано.
Вярвам, че той го вярва.
А ти?
Просто имам чувство, че целият свят е като...
безкрайна, зла...
скапана примка...
но той ще си получи неговото.
Знаеш ли, че това беше забавно.
Разкарваш ли ме?
На такъв ли ти приличам?
Не, но казаното от теб звучи сякаш искаш да стане.
Нещата, които казвам.
Какво те кара да мислиш, че искам пак да те видя?
Не беше толкова неотразим.
Освен това се местя в Ню Йорк.
Точно там живея. Губиш.
И какво, ще ме преследваш ли?
Може би мъничко.
Сега всички сте наясно.
В настоящето. Пустинята в Калифорния.
Нещо случи ли се в училище?
Анджела Валънтайн каза, че ще се разболее в час.
Какво стана? - Разболя се.
Какво знаеш за Едно? - Обича Уоли. Кучето.
Обсебен е от това шоу с Бобъра. Мисля, че е сирак.
Обзаложили сме се за това, ако искаш да се включиш.
Интересен екип си имате тук, братче. Колко мисии имате?
Броим ли Флоренция? - Да.
Една. - Какво една?
Всъщност не, имаше нещо като мини мисия. Значи една и четвърт.
В Сицилия. Но във Флоренция беше абсолютно шоу.
Ако аз не бях там, повече от един от нас щеше да умре.
Само казвам. - Будалкаш ли ме?
Не правя такива неща. - Осъзнаваш ли,
че току-що погребах себе си пред семейството и приятелите ми?
Да, Едно ми каза. Голямо военно погребение.
Почетен залп, знамена. Яко. На моето бяха само 5 човека,
а двама от тях си тръгнаха преди края.
Трогателно е да видиш майка си как плаче на гроба ти.
Да. Имам добро предчувствие за тази мисия.
Наистина имам добро предчувствие за мисията.
Как така не можете да намерите този? - Не знам.
Едно обикновено открива всеки, но този явно не може.
Каза, че преди няколко години американците са го заловили.
Американци? - Не знам.
Пригответе екипа си, мишените... - Камил, ще намразиш това,
но понякога първо трябва да сложиш лошите на трона,
за да си свършиш работата.
Западен Узбекистан, 2017.
Никой да не го докосва. Мой е.
Бях уверен от държавния департамент...
Аз съм от друг департамент. - Боже, ЦРУ.
Дойдох, за да те доставя на брат ти.
Не познаваш брат ми. Ровак е чудовище.
Той ще наруши всеки един принцип, на който страната ти държи, скъпа.
Умолявах директора да не правим това, Мурат, умолявах го.
Американците го заловиха преди години и го предадоха на брат му.
Онзи, с бръснатата глава. Харесваш Едно, нали?
Определено се държи като задник, но е приятен, нали?
Не. - Е, той те харесва.
Тук идва забавната част.
Всъщност колко милиардери познавате?
Чували сте за Мъск, Бил Гейтс... както и да е.
Добре. Естествено за мен нищо не сте чували преди.
Така ми харесва. Аз съм добър изобретател.
Създавам техника, устройства за криене на дигитални следи...
Дори продадох някои на ЦРУ,
където срещнах интересни хора и имах няколко авантюри,
но бавно изпразних къщата, защото имах други идеи.
Използвах парите си да помагам на хора в лошо положение,
но осъзнах, че милиардите ми не са достатъчни.
На практика правителствата не помагат на хора в нужда.
Казах си: "Сам ще го направя, майната му на правителството".
И ето ни тук. Малката очна ябълка ни доведе до генералите
и играта започва.
Добре, генерале, летите за Вегас.
За вас имам важна мисия.
Ще се срещнете с Виктор, търговецът на оръжия.
Напийте се.
Отиваме във Вегас, бейби!
Виктор, Вегас, вицекрал.
С генерал Гарилов лесно ще се оправим.
Дребният дебелак пази малкото братче на Ровак.
Лас Вегас има най-доброто лицево разпознаване в света.
Аз знам кой ще бъда. - Изберете внимателно образа си.
Голям човек съм, знам как да си оправям глупостите.
Този израз не е подходящ. Не си оправяй глупостите,
а ги пусни в тоалетната и бъди зрял човек.
Действайте с финес, слейте се, изчезнете.
Лас Вегас
Добре, сега е безопасно.
Червена или синя? - Вероятно Ферари.
Не виждам газ с такова качество.
Опитен газ на американската армия за тестване на антидоти.
Каквото и да остане го заравят в пустинята.
Мога да го набавя,
но доставката ще е тук
и никакви посредници.
Да убия всички?
Харесва ми.
Какъв добър късмет.
Подарък от Виктор. - Обичам Виктор.
Идвам! Добре дошли на купона!
Проклета пъпка!
Ти си последният жив генерал...
Вече е късно.
Сделката е сключена.
Два тона зарин.
Къде държите братът на Ровак? - Какво?
Имаш три секунди. Говори сбито.
Не, не мисли, не мисли. Говори! Три, две...
Пентхаусът на Ни Хай в Хонконг.
Едно...
Можеше и да е по-зле. Щеше да свърши.
Добра работа. Казах незабележими, а не като Бьорг и Макенроу.
Мразя този град. Наистина го мразя.
Не, това е Навратилова. Тя е тенисистка.
И твоят костюм е глупав. Мотоциклетен гъзар.
Много съжалявам, дами,
но това, което стане във Вегас...
Знаете останалото, нали?
Не може...
Внимавай с пистолета. Божичко.
Не можем да правим това. - Кое?
Без целувки.
Нямам проблем с това.
Спри целувките!
Какво? Не целувам.
Ела тук. - Махни си носа.
Така е по-добре.
Къде се забърза?
Едно обеща да ми върне душата.
Просто трябва да поговоря с някого. - Уплашен си.
Толкова си страхлив. Някога правил ли си coup d'etat?
Не. Дори не знам какво значи това.
Преврат. A coup d’etat. На френски. Наполеон.
Неща от френската история.
Добре. Не можеш да разрушаваш нещо,
ако нямаш някой, който отново да го изгради.
Този някой е братът на Ровак, Мурат,
който е затворен в Хонконг.
След като убихме генералите, армията е прецакана.
Ще търсят нов лидер, а ние ще им го дадем.
"Coup". Дори не знам какво значи. Глупава дума.
Невада. Дом "Света Мария"
Любимите ми. - Знам, мамо, как си?
Виж, мамо...
има една страна, Узбеки... Не. Тург...
Туркис... Туркикас...
По дяволите! Туткиказастан?
Знам, че имаше "стан" накрая
и е в Азия. - До Канзас!
Да, мамо, до Канзас.
Както и да е. Човекът, който я управляваше умря...
и... остави двама сина.
Един добър и един лош. Лошият започна да управлява.
Какво толкова гледаш, по дяволите, сестро?
Отивай да се размотаваш с монахините, или прави друго.
Да, върви. Върви.
Ще те просна пред погледа на майка ми, по дяволите.
Извинявай, мамо. Както и да е.
Двамата сина се биха и лошият победи,
затова затвори добрия и...
Никога не съм харесвала Диего.
Да, аз също, мамо. Не харесвах да работя за него.
Сега работя за друг, мамо. Правим добри неща.
Оправяме това... което става в Канзас.
Хубаво е, че можем да изчистваме лошите, нали, мамо?
Обичам те, Андре. - Не, не, не, не.
Не, мамо. Андре е в Богота. Това съм аз, Хави.
Хави. - Хави?
Вече няма да говоря с Хави, защото е убиец.
Бяха само лоши хора, мамо.
Моля те, не трябва да правиш това.
Трябва. Това ми е работата.
Тате?
Не мога да заспя.
Тате?
Не е тук. Къде е майка ти? - Аз нямам майка.
Хави те обича, мамо.
Ти и твоите глупости в стил Брус Уейн!
Едно правило.
Не знаеш какво е да си имаш някого. Тя дори не помни името ми.
Значи няма изобщо да разбере, че си идвал. Имаш късмет,
че не пребоядисах купето с парчета от мозъка ти.
Боже, кой те отгледа? Мафията? - Това не е твоя работа, Три.
Пожертвахме всичко, за да станем част от това.
Почети го, уважи го. Това е всичко, което имаме.
Тургистан
Обикновено не стоя на церемонии, но днес
това, което сполетя вашите началници в Америка,
погуби повече от 60 години лоялна служба на семейството ми.
Не е лесно да се заменят тези прекрасни мъже.
Полковник Зага, Ниазу, Абдулим, Дахим.
Вие сте на ред, господа.
Общата ви опитност се доближава до тази на предшествениците ви,
но за да имам генерали,
се нуждая от хора, като вас.
Подобни на вас,
но не сте вие.
Не знам кой уби генералите ми,
но ще съм глупак, ако вярвам на хора, които са тук, заради облагите.
Е, наред са следващите. Поздравления!
Пустинята в Калифорния
Добре, ще се промъкнем от тук, под радара.
Това е задната ни врата към Хонконг.
Ей, Едно! Замислял ли си се да ме наричаш Шест?
Не. - Добре.
Знам, че не трябва да питам... - Тогава недей.
Ама кой е Едно?
Кой е той? - Богат тип. Толкова знам.
Да, но как се намерихте? - Не бяхме ние.
Той ни откри, и то по много странен начин.
Да. - Да. Много странно.
Все едно всичко беше планирано. Толкова странно.
Киев, Украйна
Идва полиция!
Евтино, фалшиво. Мамка му.
Няма да тръгнем, докато не намерим Калахари.
Полиция!
Да тръгваме.
По дяволите.
По дяволите!
Хвани ми ръката! Хвани ми ръката!
Дръж се!
Богата съм.
Какво искаш? Какво искаш, по дяволите?
Успокой се.
Какво си ти? Скапано ченге?
Страх ли те е?
Никога.
В това има сила.
По-силно е да намериш причина.
Нещо толкова важно, че да те е страх да не го изгубиш,
да те е страх, че ще умреш по друг начин.
За нищо... вместо за това, за което се бориш.
Грешиш като правиш това. Аз съм крадец.
Крада цял живот. Мога да ти направя пари.
Страх ли те е? - Имам умения.
Може да съм полезен. Да ти помогна. - Сега ще умреш.
Мога да ти помагам, по дяволите! - Сега ще умреш.
Ако ще го правиш, прави го! - Сега ще умреш!
Направи го!
Господи! - Болен негодник! Кой прави така?
Трябваше да видиш лицето си. - Ти си болен гадняр!
Никак не е смешно! - Наистина е смешно.
Не мислех, че ще срещна семейство, по-прецакано от моето.
Не. Не го казвай. Той мрази думата "семейство". Не знам.
Мисля, че не е имал семейство. - Ако изостанеш на мисия...
няма да се върне за теб. - Какво?
Ние, от Делта, не постъпваме така.
Нещата ще се променят. Обещавам ти го.
Посока Хонконг. Запалваме двигателите.
Знам, че не трябва да питам, но съм любопитен.
Е, започва се. - Можеш да водиш хиляди битки.
Защо сега... защо в Тургистан?
Всеки моли за помощ. Всъщност е хубаво да правиш нещо.
Хонконг
Пентхаусът в Ни Хай
Каква гледка, малки братко.
Лично аз предпочитам повече злато...
Черно.
Самотен съм. - Потиска те. Мрачно е.
Знаеш ли за султан Ахмед Първи? - Това е глупост.
Прес 1603 султан Ахмед Първи подарява на по-младите си роднини
великолепно крило в двореца Топкапъ.
Позлатената клетка. Да, учил съм история, братко.
Би ли предпочел султана преди Ахмед?
Този, който удушил брат си с копринените чаршафи?
Имаш собствена библиотека. Зала за прожекции.
Да, забавен затвор. - И това, какво е... какво е това?
Изкуство. - Грозно изкуство.
И случайното посещение от любящия ти брат.
Доста великодушно след опита ти да вземеш това,
което по право е мое. - Тронът не е нито мой, нито твой.
Принадлежи на хората. - Хората?
Да, братко, хората. - Все едно са нещо свещено,
а не невежа, неграмотна тълпа насилници,
която просто си проси камшика.
Има проблем с гнева.
Какво правиш тук?
С тези срамни химични атаки
ме правиш по-популярен от себе си.
Единственият начин някога да напуснеш това място,
е ако Дерек те изхвърли през онзи прозорец.
Иска ми се.
Моите генерали, Четиримата конници, бяха екзекутирани.
Знаеш ли нещо за това?
Знаеш ли?
Атаката срещу генералите ми
само ще причини по-чести химични атаки.
Може да отнеме години, но ще те закопаят
за всички "хубави" неща, които си сторил на тези хора.
Кой? Американците? Те ме създадоха.
Русия? Тя ме въоръжи.
Дакик, наистина ли? ЧОВЕКЪТ, ЛЕГЕНДАТА
Сам ли си купи тази фланелка?
Посрамваш ме. - Съжалявам, имам лош вкус.
Дакик е получил стриктна заповед:
Ако нещо ме сполети, същото ще сполети и теб.
Конкретно и незабавно.
Връщам се в Тургистан.
Към безопасните ми пътувания.
Монголската пустиня
Екип, летим под радара. Закопчейте коланите, че ще друса.
Мамка му. Обикновено държа под око стюардесите,
за да знам, дали да се страхувам.
Стюардеси... Можеш да гледаш в мен.
Скъпа, ти може да гориш,
и пак да имаш това страшно, каменно изражение.
Не се обиждай.
Знаете ли кое е гадното? Ако катастрофираме,
никой няма да разбере и на никого няма да му пука.
До нищо нямаме допир. Все едно не сме съществували.
Чувам те и ако ще пълниш гащите,
отзад има тоалетна.
Светът е опасан с червена лента,
която не мога да прережа дори с меч за милиард долара.
Затова зарязахме всичко
и всички, за да се превърнем...
в никой.
От кога продължава това? - Кое?
И аз това се чудех. От Флоренция? - Не, от Вегас.
Вегас. - Определено Вегас.
Значи знаете за нас?
Е, сега знаем, тъпако. - Страхотно.
Е, предполагам, че не е против правилата, нали?
Зависи. Е, чукате ли се, или правите любов?
Каква е разликата? - Чукаме се.
А, добре. А кой е този язовец?
Аз... аз съм Реймънд. - Здрасти, Реймънд.
Нов ли си в екипа? - Просто... просто се мотая наоколо.
Това е Бритни, кучко. - Значи, ще продължим обсъждането
на чувствителните геополитически теми, когато...
когато Реймънд го няма. Между другото. Страхотна охрана.
Наистина страхотно. Особено ти.
Екстракция от пентхаус в Хонконг.
Ще освободим братчето на Ровак от затвора му на 90-тия етаж.
Просто гепим и грабваме. Махаме думата "просто", защото не е просто.
И махаме думата гепим... - Гепим?
Гепим. - Гепим. Гепим какво?
Минус думите "гепим и грабваме", защото значат едно и също.
Гепим? - Гепим. Престани да го казваш.
Това е за мен. - Да, нищо не е лесно.
От съседната сграда ще ползваме кулокрановете.
Един за снайперистко гнездо за теб, друг, за да стигнем сградата.
Кранът губи контрол. Много е опасно.
Стой далеч от покрива. - Какво искаш да кажеш?
Ще те пречукам. - Няма да ме пречукаш, скапаняк.
Какво? - Замълчи! Ще те напляскам като...
Не, не, не. - Не ли? Хайде, чао.
Имаме 15 минути, преди да дойде полицията.
Страх ли те е? - Не.
Успех. - Като го кажеш носи нещастие.
Взимам си думите назад. - Да се отметнеш, е по-лош късмет.
Тръгвай, тръгвай, тръгвай. - Да.
Успех. - Да умра ли искаш?
Чекиджия.
Време е.
Ферарито пристигна.
Добро шофиране, Горе е малко страшничко, но...
Не, забавно е. Не се плаши, Седем.
Аха. В мен е пушката, умнико. Не забравяй това.
Забави, забави.
Наблюдението е готово.
Виждам мишената в леглото. Чеше топки и чете китайска книга.
Започвайте, хора.
Орелът се приземи. - Обичам филмовите реплики.
Здравейте, момчета.
Да знаете, че смехът е живот.
Шегичка. Свих думите от офиса на стария ми зъболекар
наред с камара нитроген.
Значки? Не ни трябват миризливи значки.
Едно, смехотворният газ действа.
По дяволите.
Имаме 911. Повикаха ченгетата. - Ченгета?
Имаме 13 минути.
Линията е сигурна.
Готови, готови.
Едно, има раздвижване, човече.
Къде?
Четирима страшници. На покрива.
Какво? Смешен ли съм ти?
Смешен ли съм? Колко съм ти смешен?
Забавлявам ли те?
Трябва ми пръстът ти. Ела тук.
Две и Три са в асансьора.
Добре. Имаш мишени. Твое ляво на ниво на очите.
Под водата е. 30 секунди.
Загазил е, човече.
Не мърдай, Четири. Над теб е.
60 секунди. - Ще се удави, Едно.
Има четирима. Да ги сваля ли? - Не. Ще провалим мисията.
Нека ги сваля. Това ми е работата.
Под вода е от 120 секунди.
Ще се удави.
Четири, мръдни в дясно.
Ще стрелям.
Не ми благодари.
Отсега може да ме наричате господин Седем.
Секси маска. Нещо като дъщеря на Дарт Вейдър.
Може по-късно да... гуши, гуши?
Престани. - Гуши, гуши.
Малко прекалявате, хора. - Виж това.
Ходих на зъболекар. - Господи.
Изгубил си единият филтър!
Подействал ти е смехотворният газ, тъпако. Дай си оръжието.
Не си го давам. - Опасен си за себе си.
Опасността съм аз. - Край с филмовите реплики.
Ясно? Не само тази вечер... а завинаги.
Това е от телевизията, не от киното.
Просто стой зад мен. - Слушам, госпожице Вейдър.
Приключвате ли? - Имаме проблем.
Три е поел от газа и е по-глупав от обичайното.
Това е най-забавното нещо за всички времена!
Как се справяш там? Още ли се забавляваш?
Има ли друг да попита нещо тъпо, докато съм на 90-я етаж?
Не трябва да се катериш ядосан. - Сега наистина ме дразниш, знаеш ли?
Просто си сложи супер чувствителните слушалки.
Виждам всички мишени групирани в кухнята.
Ходил ли си някога в американско кино между 1983 и 2015?
Не, просто си ги гледам на телефона.
Това е подъл ход. Добре. Приготви се да дръпнеш спусъка.
Докато ме заболи пръста.
Спрете тази музика!
Никакви купони! Никакви купони!
Стреляй. Сега.
Виждам мъртъвци.
Помогни ми. Три!
Махни се.
Какво правиш?
Бързо! Движение, движение!
Ще го гръмна отгоре.
Действай.
Кой си ти! Не се приближавай!
Да тръгваме. - Едно, мишената е при Четири.
Винаги започва добре. - Стой наведен.
Американски военни ли сте?
Две, Три, почистете, за да се качите горе.
Четири, раздвижи се. - Взех мишената, тръгвам. Хайде.
Погледни това. - Стой зад мен, идиот.
Да...
Не мърдай! - Мой е.
Хайде.
Върви, върви, върви, върви.
Върни се тук! - Само секунда.
Перлена дръжка. - По дяволите.
Страхотно нещо. - Все едно водиш дете на престрелка.
Почна се. Хайде, хайде. Кажи, че си тук, тъпако.
Не, не! Спри!
Кой беше, по дяволите? Някой ми говореше.
Кажи, че не си убил Три. - Какво? Маските са много добри.
За какво ти беше пистолетът на лошия, човече?
Ти ме гръмна, братче! - Положението става супер.
Ти ме гръмна! - Защото си идиот.
Не се гледа през дупка от куршум. - В момента съм ядосана на всички.
Нищо ново. Харесвам те ядосана. - Грешна информация.
Има прекалено много хора. - А, не! Сега се вбесих.
Току-що ме застреля свой. Идват още хора.
Какво става? Остава ви една минута, хора.
Трябваше да има само седем човека на работа.
Откъде прииждат?
Има още пет мишени.
Елате горе. Всички.
Внимавайте за снайперист.
Две зад бара, Три в ъгъла.
Да го направим като във филма "Бъч Касиди и Сънданс кид", навита?
Накрая на филма те умират.
Наистина ли? - Да.
Какво става, Чен?
Две и Три, дръжте стълбите.
Петнадесет минути.
Половин Китай е във фоайето.
Това... това е много високо.
Времето ни свърши. Какво правите горе, по дяволите?
Хайде.
Заклещени сме при стълбите. Може ли да слезем?
Не. Тук е пълно с полиция. Не слизайте долу.
Обграждат ни. - Единственият изход е отгоре.
Две се качва.
Хора, имам лоша идея. - Какво значи лоша идея?
Не, трябва да имаш добри идеи.
Нещо като... много, ама много лоша идея.
Едно, помниш ли като казах, че някои неща ще са кофти?
Стреляй по хората! Ти си снайперист, по дяволите!
В момента е спечено и гледайте как работя. Импровизирам.
Може би всички да искате да се хванете за нещо здраво.
Какво имаш предвид? - Басейнът!
Не, не, не! Назад, назад! - Хванете се за нещо!
Скачай!
Дръж се!
Удави всички!
Удави целият скапан екип!
Ужасно тъпа идея. Почти ни уби. - Не харесвам Седем.
После дълго ще си поговорим. - Ще говорим по-късно.
Добре.
Искаш ли да кажеш на всички откъде си научил това?
Тръгвайте. - Идва ли хеликоптер да ни спаси?
Скоро. - Защото... А, не! Не, не, не!
Хайде, какво има? - Чакай.
Господи, страх ме е от високото. Ще получа сърдечен удар.
Така ли? Не си крий лицето! - Защо?
Искам да го нокаутирам. - Спри, спри... Вие спасявате...
Скоро ще свърши!
Припадай! - Стига!
Проклятие! - Какви са тези глупости?
Мислех, че ще ме спасявате. - Той е от добрите!
Да! - Какво ти става, побойник?
Опитвах се да го нокаутирам. - Не. Той е целта на мисията.
Използвай главата си. - Не искаше да тръгне.
Хайде, махай се! Тръгвай! - Господи!
Хайде! - Тръгвам. Адиос, задник.
Не, не! Не! Далеч от мен! - Ела тук!
Махни се от мен! - Скапан...
Стига. - Сега какво?
Бяс ли имаш? - Не. Ти имаш ли?
Какво? - Какво?
Какво ти става, по дяволите? - Искаше да избяга.
Как мислиш, защо би искал да избяга от теб?
Трябва да ми благодариш. Току-що спасих мисията.
Какво? Махни се. Махни се от него. - Махни се от мен.
Колко пъти трябва да спасявам тази мисия? По дяволите.
Май имам лед в колата. - Тъпанар. Много съжалявам.
Приятелят ти е задник. - Хайде. Става по-добре.
Не помагай. Недей да помагаш..
Просто си стой там, Джеймс Бонд. Благодаря.
По дяволите.
Три патрона.
Хайде, Четири, изнасяме се.
Тръгвайте.
Не мога да премина. Отрязаха линията.
Съжалявам.
Просто лош късмет.
Да. Лош късмет.
Хайде, хайде.
Тук има много ченгета.
Хайде, качвай се!
Идвам, идвам.
Какво промени мнението на президента ви?
Не е той. Той не знае дори как да спелува Тургистан.
По-добре да не е това, което си мисля.
Какво е то? - Преврат.
Да замените брат ми с мен.
Какво е това? - Три похарчи парите за Ферари.
Съжалявам. Грешка, грешка. - Глупост.
Прелестно. Няма да имаме хубава вечер.
Не карам като Шест, затова спестете глупостите, ясно?
По дяволите! - Това от лошите ли беше?
По дяволите. - Да го убия?
Спрете! Много е опасно! - Не.
Искаш ли да го убия? - Не.
Полицаи. Отвлякоха ме! - Аз ще го убия.
Ще ти позволя. - Те ме отвлякоха!
Къде отивате, ченгета?
По дяволите.
Мамка му.
Хвърли граната там!
Успях да премина. От югозападната страна съм.
Къде сте, хора? Не!
Спри колата. - Не, не спирай колата.
Оставяме го. Сега е сам. - Какво? Не.
Спри колата. - Не, не спирай колата.
Спри скапаната кола! - Да не си посмял!
Той пръв го извади.
Това няма да го повторя. Няма да оставя човек.
Само ние сме си.
Излизай от колата. - Той е горе, на мрежата.
Пич, направи ми малко място.
Умри!
Хайде, побързай, Седем.
Хайде. Хайде. Хайде.
Ще те убия.
Не!
Побързай, Седем.
Прекрасен изстрел.
Карвърс.
Кливърс.
Те ми обявяват война.
Най-лоялните ми генерали са мъртви, а брат ми изчезна.
Те не са сенки. Мъже са. - И жени.
Невероятно умели в прикриването на следите си.
Освен насилията срещу теб, изглежда изобщо не съществуват.
Казваш, че в свят на мобилни телефони и интернет браузъри...
Не можем да открием дигитални следи.
Тя беше обявена за мъртва преди 7 месеца.
Фирмата ти е безполезна.
Откривам хора като проучвам връзките им със света.
Семейства, приятели, организации, работодатели.
Щом намеря нишка започвам да я дърпам, докато стигна до тях,
за да може екипът ми да ги убие.
Защо сега да е различно? - Каквито и връзки да са имали
тези хора със света, са прекъснати.
И все пак ходят по земята като теб и мен.
Имат кръвна група, рождени дни, чекмеджета с чорапи.
Сам по себе си този призрачен акт е форма на арогантност.
Ако съществуват, може да се направи да не съществуват.
Всичко е наред.
Тези глупости не ми харесват, човече. Ти ми обеща.
Каза, че винаги ще ми позволяваш да дърпам спусъка.
Да, да, казах го. - Помниш ли, че каза?
Успокой се. Защо нямаме имена, а? - Защо?
Не се обиждай, Четири, радвам се, че си жив,
но там просто ни заряза на улицата. Бяхме тотално на показ.
Ако аз бях горе, бих очаквал да ме зарежете и да не се връщате.
Зарежи това. - Мисията е по-важна от човека.
Зарежи мисията. Не оставяш войник след себе си.
Имам новина за теб. Седем, ти вече не си войник.
Тя не е лекар. Тя не е шпионин.
Той не е убиец, а аз не съм директор. - А богат задник?
Е, да, още съм богат задник. Просто нямам име.
Имаш. Как се казваш? - Не му казвай.
Аз съм Блейн. Току-що ти спасих живота.
Как е твоето име?
Били. - Били.
Приличаш на Били. - Ти си Четири.
Аз съм Хавиер. - Камил.
Амелия. - Хубаво е да ви познавам всичките.
Страхотно. Да тръгваме, хайде, тръгваме.
Страхотно.
Призраци, тук Седем, известен като Блейн.
Под радара сме във въздушното пространство на Тургистан.
Имаме четири дни до Деня на мъртвите.
Тайрус, Тургистан.
Концентрични кръгове. Вражеският радиус на операции
се стеснява.
Преди 36 часа неизвестен самолет
изчезва от радарите близо до Тайрус.
Няма план на полета, не се обажда и после изчезва.
Две, Три, бързате ли? Забързайте се.
Не го изпускай. - Две пресечки са. Хайде.
Смешник. Кой е твоят номер? Едно, Две, Три?
Няма значение. Моят номер е Нула.
Аз правя глупостите тук.
Имаш най-голямата задача от всички,
но няма да има значение, ако не се задействаш.
Ще хванат всички ни! - Може ли да те питам нещо?
Ако имаш само една възможност, един опит
да получиш всичко, което някога си желал,
ще хванеш ли момента, или ще го оставиш да се изплъзне?
Това... Това Еминем ли беше?
Да. - Направо настръхнах.
Ако направя всичко, което ме карате, брат ми ще ми отреже главата.
А той обича да реже глави. Повярвайте ми.
Това е нищо в сравнение с нещата, които ще стори на вас.
Зареди ги. Завърти на дясно.
Чудя се колко хора трябва да убиеш, за да вземеш едно от тези.
Планините в Тургистан.
Ние сме при предавателите.
Страх ли те е?
Вътре е.
Две думи помагат на диктатора в управлението:
Държавна телевизия.
Ще станем новите шефове на програмите...
Инверторът е сложен.
А ти ще станеш нашият нов говорител.
След изявлението той ще прави голям купон на яхтата си.
Ако ще подкараме Ровак към яхтата му,
трябва да деактивираме охраната в двореца,
което значи да отрежем електричеството,
а това значи необявена визита на държавната електроцентрала.
Тя е строго охранявана. Няма задна врата,
затова ще влезем през предната. - Добре, хора, пред портите сте.
Никога не подценявайте силата на много скъп костюм.
Помни, че не харесват американци.
Всичко изглежда наред. Вътре са. Седят на задниците си.
Един ден преди Денят на мъртвите
Манчестър. Манчестър и Фаркуарсън.
Имаме уебсайт, погледнете.
Работата ни е да инспектираме. Това е мотото ни.
Как се казвахте? - Казвам се мистър Уортингтън,
а това е сътрудникът ми, Ферджи... - Сурджелпо.
И той е от... - Тургистан.
Тургистан. - Тургистан.
Искате ли супа? - Има ли алкохол в нея?
Не.
Чашата. Похвали жена му. - Това жена ви ли е?
Това е дъщеря ми.
Труден е животът тук, а? Явно е напълно пораснала.
Заблудих се от сивите коси и бръчките,
ортопедичните обувки и... - Какво искате?
Необявен стрес тест. Блокове от 3 до 7 го минаха.
Не се съмнявам, че и вие ще го минете. Добре.
Провали се само втори блок. Беше много...
Втори се е провалил? - Малко. Познавате г-н Нуур?
Опитваме да не намесваме името му. - Да.
Нуур е глупак.
Да.
Нуур е мъртъв. Така пише. - Не, той е мъртъв. Умря.
Грешка, момчета, жив е. Мамка му!
Измъквайте се с нещо.
Да, намерен е с колан...
завързан около врата му при нещастен мастурбиращ инцидент.
Жесток мастурбиращ инцидент.
Беше много тъжно.
Едно, млъкни, по дяволите.
Какво? - Всички сме се задушавали.
Всеки се е задушавал, нали?
Елате. Това е най-важната ни стая.
Предава цялата държавна ТВ и електричество за двореца.
Много ефикасно.
Може би г-н Грейс може да го спомене пред г-н Башир.
Съмнявам се.
Това някога притеснявало ли те е, братко?
Да не означаваш нищо за никого.
Една грешна дума и те ще си намерят Осем?
Девет? - Защо мислиш, че те избрах?
Мъж, чиято най-дълга връзка, е с пушката му.
Не знаеш нищо за скапания ми живот.
Не можеш да правиш нещата, които правим и да обичаш някого.
Не става... не се получава.
Всеки има някой, или нещо, което да загуби, човече.
Дори ти.
Не, ще напусна този свят както съм дошъл на него.
Сам. Благодаря.
Можеш да престанеш с глупостите, защото си ми ясен.
Вътре се представи добре. - Знам.
Онзи беше боклук. - Разкарай се.
Имаш душа, човече. Покажи я.
Денят на мъртвите
Г-н Президент, в ефир сме след 5 минути.
Когато положението стане зле, в президентския протокол пише,
че трябва да го отведат на яхтата.
Вкарват го в кабинета. Непристъпен е като бункер.
Толкова е голям!
Не дължината на яхтата...
Обхватът!
Как си, мамо?
Три е в двореца.
Красиво е.
Благодаря.
Просто ги нахвърлих на едно място.
Пътят до яхтата на Ровак ще отнеме около час.
Нужна ни е всяка секунда.
Знаете, че няма да запомнят никой от нас.
Ще запомнят това, което ще стане.
Малките неща се присъединяват към големите.
Да отидем да променим света.
Едно!
Дяволски съм уплашен.
Скъпи сънародници...
Не мога да го направя. Не мога да говоря на живо.
Братя и сестри.
Тук съм, за да ви уча.
Време е за революция.
От много години хората страдат от тиранията на брат ми.
Освободете се, вдигнете се.
Освободете се. Време е за революция.
Кой избра това? - Не ми благодари. Песента е добра.
Тя... Не. - Перфектна е.
Това е субективно.
Вдигнете се и нека си върнем страната.
Да видим дали това ще проработи.
Не, не ми пука. - Спря тока.
Просто ми кажи. Кой е, по дяволите? - Телевизията е компрометирана.
Това се излъчва навсякъде. Нападат ни.
Ексклузивно... - БиБиСи...
Ексклузивни новини... - Извършва се преврат...
Всеки наличен човек готов в пълно въоръжение.
Добре, момчета, идват.
Броя колите. Все едно е скапан парад.
Мурат, тръгвай.
Съберете ескадрилите.
Докарайте бойни изтребители да ме ескортират.
Заменете традиционните боеприпаси със зарин VX.
Започнете веднага.
Защо винаги аз трябва да върша тези глупости, човече?
Ей, Бъбривец, не знаеш ли какво е "край на връзката"?
Просто казвам. Малко ме е страх. Какво искаш да кажа?
Край на разговора. Капиш?
Има много от лошите, а само аз съм от добрите. Махни се!
Ако умра, кажи на мама, че я обичам.
Край на връзката!
Ровят в гнездото и ще разлютят стършелите.
Добре... Имат изтребители.
Имат изтребители, човече!
Ще проработи ли? - Ами...
Надявам се. По-добре да побързаме.
Откъде взе това? - Това са професионални неща.
Призрачни оръжия.
Керамични цеви, пластични рамки и пълнители.
Това вече не е моят народ. Карай през тълпата. През тълпата!
Не! Злодей такъв!
Това е моментът, в който ме питаш дали ме е страх.
Сега съм ужасен до смърт.
Хвърлям една! Две!
Три! Четири!
Карай. Карай по-бързо.
Какво е положението, Три? - Добре съм.
Просто правя света по-добър.
Бързо! Хайде! Вървете!
Всички тръгвайте! Хайде! Хайде!
Трябва да саботираш котвата, Четири.
Ще се видим отвъд.
Отвори моста. Напълно.
Не започвайте купона без мен.
Времето върви, момчета. - Да тръгваме. Хайде.
Президенте. Готови сме за тръгване.
Откъде се появи?
Здравей.
Защо не се движим? - Карфиолът е прекрасен.
Искам да тръгваме! - Казах на капитана да тръгва.
Друго не мога да направя. - Искам да тръгнем веднага!
Той е германец. Много е прецизен. - Включете двигателите. Тръгваме.
Страничната врата се отваря.
Поеми кормилото, поеми го!
Заключете яхтата. Всеки да сложи жилетка
и кажете на капитана, че трябва да тръгваме.
Капитанът на Кисмет. Искам военен ескорт.
Не бързай. Оставаме и ще правим купон. Лягай долу.
Долу. Долу. На колене.
Добре. - Покажи си ръцете, моля.
Двете ръце!
Тук охраната на Кисмет. Пиратите току-що...
Предавателите са отрязани. Всичко е наред.
Бонжур. - Здрасти.
Здрасти. - Здрасти.
Здравейте.
Слушайте внимателно.
Ние сме врагът.
Трябва да се целим там, където е слаб.
Болниците, за да му отнемем сигурността.
Училищата, за да му отнемем бъдещето.
Младежта, за да задушим надеждите му.
Спрете.
Започнете газова атака. - Махнете се от пътя ми.
Започнете сега.
Направете го! Казах да го...
Подкрепете ме, братя, за да не трябва
отново да избивате собствените си хора.
Кажете на военните да напуснат яхтата.
Заедно ще донесем мир в любимата ни страна.
Добре сме.
Охраната е с жилетки. - Да, така е.
Ние си имаме модерен кевлар. Надявам се, че ще върши работа.
Ще върши. - Горе имат страхотна храна.
Наистина ли? Разкажи повече. Не премълчавай.
Рибена супа, която наричат... лебу... лебуан...
Будалкам те. Съсредоточи се. - Супер вкусно е, човече.
Слагат отгоре малко сирене.
Трябва ли да говориш в микрофона щом всички сме тук?
Недей да ми се перчиш, чу ли? - Край на разговора.
Аз...
Не повреждайте лодката ми с оръжията. Струва 1 милион манати.
Сега си недосегаем. Това е най-сигурният кораб в морето.
Това е паник стая с шезлонги.
Като натисна това ще има магнитен импулс за 15 секунди.
Приветствайте най-големият магнит в света.
Мисля като свърши това, че искам да се срещнеш с майка ми. Става ли?
Боже. Това не си го казвал. - Какво? Да, казах го.
Какво ви става, бе хора?
Големи оръжия. Леле.
Намерих задна врата към апартамента на Ровак.
По дяволите!
Скапан американски боклук!
Скапаният чип изпадна.
Какво? - Какво?
Чипът изпадна. - Ами оправи го.
Не мога просто да го сложа. Телефонът е много сложен.
Не, не, не, не. Не. Тръгвай, тръгвай.
Моля, веднага напуснете, господине. - Гладен съм. Искам да хапна.
Аз съм важен гост. - Трябва да...
Просто, заради соса, ясно? Пилето е много сочно, човече.
Покажете ми ръцете си. - Този кускус?
Покажете ми ръцете си!
Добре де.
Знаеш ли какво?
С удоволствие ще се запозная с майка ти.
Наистина ли?
Много се радвам.
Контакт!
Хайде.
Какво, по дяволите? - Едно!
Какво, по дяволите? - Махни телефона и вземи оръжието.
Оправих го, готово, готово!
Граната!
Мили Боже! Не бях сигурен, че ще се получи.
Не беше съвсем сигурно. Подозирах, но...
Боже, това е ужасно опасно.
Тръгвайте!
Сега харесваш ли телефона, копеле? Това нещо е страхотно.
Спри с глупостите. Трябва да намерим Ровак.
По дяволите. Какво стана? - Какво, по дяволите?
Този кораб е като магнит.
Господи! Какво сте направили? Проклети животни.
Не гледай мен. Тя е лошата.
Ти ли направи това? - Да. Защо?
Ако не побързаме, ще ги хвърлят от яхтата.
Ти си болен. - Това е отвратително.
Да намерим Ровак.
Да тръгваме.
Идват още хора.
Зашеметяваща граната! - Елате тук!
Движение, мърдай.
Яхтата се движи. - Това е лошо.
Пълнител!
Магнитът! Къде е магнитът? - Те си взимат оръжията!
Оправи телефона! - Опитвам се!
Екранът е напукан!
Успяхме! Те са мъртви!
По дяволите. Заеха наша позиция. Трябва да изчезваме.
Честно казано не мислех, че ще стигнем дотук.
Отиди да изключиш двигателите.
Това беше гнусно! - Беше зашеметяваща граната.
Мили Боже.
Трябва да се разделим.
Отиди с него.
Качете ме на лодката!
Ей, Къде е Ровак?
Чувствам се като джедай.
Пет, издухай го.
Пет, намери Ровак. Аз ще разсея охраната.
Не бих направил това.
Потъваме.
Четирима са по петите ми.
На горната палувб съм и съм прецакан.
Ти кой си? Той е горе. Най-горе!
Не, не, не!
Хайде! Не, не, чакай. Оправих се.
Голямо копеле.
Почти щях да те гръмна в главата.
Проклятие. Отиде да хапнеш нещо? - Начукай си го.
Майната ти. - Не, ти си го начукай!
Аз съм в кабинета на Ровак.
Качете ме на спасителната лодка. - Едно.
Ровак тръгва с охрана. Какво искаш да направя?
Четири, с какво се занимаваш?
Едно, моля те! Помогни ми! - Четири?
Подскажи ми, приятел.
Махнете ме от тази яхта.
Къде си? - Някой да вижда мишената?
Не знам къде съм. Не говори. Отивам за Четири.
Четири, къде си, приятелю? - Сам си нарушаваш правилата.
Мислех, че нямаш семейство.
Господин Президент!
Мамка му, мамка му!
Корабът е голям. Кажи нещо, приятел.
Този ще ме убие. - Бонд, бързо трябва да дойдеш тук.
Ето те и теб. Кливърс.
Какво? - ТВ шоу. Хайде, да тръгваме.
Смотани хлапета. Корабът потъва. Идвай.
Всички са вътре.
Възможно най-бързо трябва да стигнем до вилата в Дезар.
Потопиха яхтата ми.
Аз си мисля за друго място.
Ще отнеса скапаната ти глава!
Кои сте вие? - Никои.
Мурат!
Свидетели сме на смяната на режима в Тургистан.
Следим ексклузивните новини. - Страната е разрушена...
Държавите по света мобилизират сили, за да помогнат.
Бежанските лагери се изпразват. Гледката е невероятна.
Следим ексклузивните новини.
Сега разбираме, че ще предадат Ровак на бунтовниците.
Познавам те. Беше в операта, нали?
Добре дошъл на пето действие. - Знаех си.
Какво мислите да правите?
Мурат! Аз съм ти брат!
Не искаше да ме чуеш, братко.
Убийте ме тук.
Искам да умра с достойнство. Убийте ме тук.
Убий ме тук!
Убийте ме!
Убий ме сега.
Не им позволявай да ме докоснат. Застреляй ме сега!
Мурат!
Не, не!
Искате ли истината?
Нямам идея какво става, когато умреш.
Смъртта все още е загадка.
Но животът...
е по-малка загадка/
Сами...
вървим по земята...
тихо.
Но, ако сме заедно?
Ако сме в екип?
Можем да правим неща...
които се разчуват.
Казват, че като умреш, душата те напуска.
При нас нещата са обратно.
В момента, когато нямаш какво да губиш...
има какво да спечелиш.
Ако умра, използвай ключа към сметките ми.
Всичко трябва да бъде дадено на сина ми.
А целият широк свят...
изглежда по-малко обитаван от духове.
Сам съм...
но не съм свършил.
Режисьор Майкъл Бей
Следващият път ще може ли просто да бутнем някое скапано казино?
Превод и субтитри: mia_one