За Сис
След дипломирането, Ноа, Лий, Рейчъл и аз решихме
да заминем за седмица на пътешествие, само четиримата.
Докато бях заета да направя неизбежния избор
между двата колежа, в които бях приета...
Ами ти? - На изчакване съм.
И за Бъркли, и за Харвард.
... правех всичко възможно да се забавляваме колкото се може повече.
Това и правехме.
Нека ви въведа набързо.
На път за Северна Калифорния си направихме лагер в гората,
ловихме риба в езерото, радвахме се на дивия живот,
хванахме вълните в Биг Сър.
Гледах как Ноа се сприятелява с Рейчъл,
гледах как Лий гледа как Ноа се сприятелява с Рейчъл,
гледах падащи звезди със специален човек.
Видях рибите в аквариума в Монтерей.
Видях залеза в цветове, в каквито не го бях виждала.
Получих и напомняне за Правило 19,
но реших да мисля за това по-късно.
Шофирах до Сан Франциско, ходихме до "Фишърманс Уорф",
ядохме супа от миди в издълбан хляб,
гледахме морските лъвове на Кей 39,
гледахме си неприличното видео от кабинета по химия,
унищожихме въпросното видео,
карахме двуместни велосипеди в парка "Голдън Гейт",
карахме скутер в залива, отидохме на кино,
отидохме на концерт, хванах бейзболна топка в каяк зад парка "Оракъл".
Хванах я!
Господи!
Но най-доброто си остана да гледам светлините на моста
с двамата ми най-любими хора на света.
КЪЩИЧКА ЗА ЦЕЛУВКИ 3
Когато решихме да избягаме от реалността,
знаехме, че все някога ще се върнем към нея.
Така че щом се върнахме, си намерих работа да изкарам пари за колежа,
макар да не знаех в кой от двата ще отида.
Колкото и трудно да ми бе да реша,
няколко дни по-късно нещата се усложниха още повече,
когато Ноа зададе един доста неочакван въпрос.
Мислех си...
Когато те приемат в Харвард, може би двамата
ще се махнем от кампуса и ще си наемем заедно жилище...
В смисъл, да си имаме наше място?
Да, погледни.
Цял ден се ровя. Има доста яки места.
Какво?
Искаш да живееш с мен? - Не.
Разбира се, че искам. Всичко искам да правя с теб.
Наистина? - Да.
Колко време имаме, докато Лий се върне? - Не знам.
Джеронимо! - Не, не!
Хора, вижте какво ви нося.
Благодаря. - Пак заповядай.
АДМИНИСТРАТИВЕН ОФИС ХАРВАРД
О, Боже. - Наред ли е всичко?
Да, супер е. Всъщност...
Много бих искал. - И аз така си помислих.
Чао. - Къде тръгнахте?
Ноа ще ми чете поезия и ще ми разкрива чувствата си.
Така ли? Това ли ще правите?
Готин ход.
Исках да ти покажа нещо. - Какво?
Старателно координирах програмата ми в Бъркли
с твоята в колежа в Роуд Айлънд.
Първо е Денят на труда.
Знам, че е в началото на семестъра, но е дълъг уикенд
и съм почти сигурен, че ще извадя късмет да съм с моята Рейчъл.
Може да се получи. - Естествено. Ще се погрижа за това.
Чудесно.
Мястото е страхотно. Благодарим, че ни доведохте тук.
Искахме да отидем на специално място, където да отпразнуваме завършването ви.
Някакви планове за лятото? - Като го спомена,
говорихме си да отскочим до къщата на плажа през уикенда, ако не е проблем.
Наред ли е всичко? - Да, просто имаме новини за вас.
Мислим да продадем къщата на плажа. - Какво?!
Обезсмисля се да я имаме, не и след като всички сте в колеж.
Поддръжката й не си струва, след като вече няма да сте там.
Истината е, че целият район ще бъде преустроен.
Мамо, звучиш като някой брокер. - Вероятно, защото съм такава.
И сега къде ще гледаме фойерверките на 4-и юли?
Съжалявам, но съм твърдо против. Няма да я продавате.
Ще подкрепя Лий. Тази къща е в семейството ни от 80 години.
Не може просто така да се отървете от нея.
Ако ще гласуваме, аз казвам "не".
Съжалявам, хора.
Вече е решено.
НЕПОЗНАТ НОМЕР
Сега се връщам.
Ало? - Г-це Евънс?
Обажда се Дон Уошингтън от приемната служба на Бъркли.
По повод решението ви относно кандидатстването ви при нас.
Да. Здравейте.
Има ли шанс да получа още едно отлагане?
Съжалявам, г-це, трябва да узнаем решението ви до края на утрешния ден.
Знаех, че не мога да го крия повече.
Добре, разбирам. Благодаря ви.
На следващия ден трябваше да избера колежа
и да разочаровам един от двамата ми най-любими хора.
Изтегли четири, после още две и Уно! Приключих!
О, не. - Боже!
Хайде! - Да не мамиш?
Това ми липсваше.
Почти не ви виждам вече. - Знам.
Натоварват те в работата? - Много.
Но не се притеснявай, ще го дундуркам утре.
Много уикенди ли ще работиш с тази нова работа?
Така изглежда, но утре вечер не съм на работа.
Имам среща. - Среща?!
Сериозно? - Да.
И на колко срещи си бил с тази мистериозна личност?
На няколко. Казва се Линда.
Интересно. Е, очевидно
двамата с Брад ще трябва да ти определим час за прибиране, младежо.
Тъй вярно, госпожо.
На следващия ден отидохме във вилата на плажа
да направим това, което никога не съм вярвала, че ще правим.
Да помогнем на семейство Флин да я продаде.
Буквално всяко лято от детството ми бе преминало тук с Лий и Ноа.
Мисълта, че това щеше да бъде последното ни лято тук заедно,
направо се стовари отгоре ми.
Това място наистина щеше да ми липсва
по начин, по който дори не подозирах.
Съжалявам. - Не се притеснявай.
Винаги е било така. Леле.
Смешно е, но с Ел си фантазирахме, че това е диамант
и се преструвахме, че ще го крадем,
като в някакъв голям бижутерски обир.
Виж какви сме малки.
Сякаш не беше толкова отдавна.
Ти трябва да вземеш снимката. Мама би се радвала.
Може би ще я взема.
Мислим да поръчаме пица.
Как ви звучи? - Перфектно.
Междувременно ще си съберете ли нещата от стаята за игри?
Да, добре.
Стига.
Опалянка. Ще направим следното:
Една купчина за нещата, които ще задържим
и още една за нещата, които ще даряваме.
ДАРЕНИЕ
Това ще си го оставя.
ЗАПАЗВАНЕ
Това ти е ръката.
Не. - Да.
Измамник!
Имаше смисъл.
Чакай! Без малко да го забравя.
Боже, още е тук! - Кутията ни за обяд с Марио.
Господи...
Не. Да не е това, което си мисля?
Списъкът ни с желания от плажа. Боже!
Преди време с Лий съставихме списък с нещата, които искахме да направим,
преди да влезем в колеж.
Представляваше всичките ни детски мечти и фантазии,
изписани на едно много важно парче хартия.
Това е един доста сериозен списък. - И още как.
За това ще ни арестуват.
Да биха могли. - Леле!
Колко време отнема да се продаде една къща?
Трябва да я добавим на пазара за недвижимо имущество, но 2-3 месеца.
Ще бъде разправия да тичаме напред-назад постоянно.
В какъв смисъл? - Трябва да се срещнем с оценителите,
геодезистите, изпълнителите и хората, които ще искат да я огледат.
Определено звучи като разправия.
Да, пък и като включим ремонтите по пътя...
И трафика по магистралата, напред-назад, напред-назад.
Напред-назад. - Да не споменаваме чистенето.
Постоянно трябва да шофирате до тук да следите работата.
Накъде биете, деца? - Така се радвам, че питате.
Щом това ще е последното ни лято тук
и щом ще ви трябва някой да координира нещата...
Ще се радваме да сме тук вместо вас.
Обещаваме да се грижим за мястото.
Е, какво ще кажете?
Ще го обсъдим. - Това значи "да"!
Не избързвай, човече, сделката не е завършена.
Хора?
Хайде де.
Добре. - Да!
Но трябва да е излъскано всичко.
Сериозна съм. - Ще бъде.
ОБАДИ СЕ В БЪРКЛИ ПРЕДИ 17 Ч.
Обичам ви. Казвал ли съм ви го скоро? - Ей сега се връщам.
Няма за какво да се притесняваш, мамо. Върхът си.
Приемен офис, Бъркли. - Здравейте, обажда се Ел Евънс...
Да, точно така.
Обаждам ви се, защото взех решение.
Може ли да поговорим? - Да.
Какво става? - Вече не съм в списъка с изчакващите.
Харвард. - Какво?!
Чакай, спри. Свали ме.
По дяволите.
Лий? Лий!
Нека поговорим. - За какво? Така се случват нещата.
За какво говориш? - Така работи светът.
Приятелите порастват и си тръгват. - Ще си говорим всеки ден.
Ще се виждаме по празниците. - Няма, защото ще съм с Рейчъл тогава.
Добре де, но както каза и на нея, ще го измислим някак.
Стига, човек, къщата на плажа е наша.
Ще бъде едно умопомрачително лято. Обещавам.
Както обеща за правило 19?
Не е честно.
Не мога да не съм разстроен, Ел.
Ти си тръгваш.
Чувствах се ужасно, че го скрих от Лий.
Но истината бе, че си тръгвах,
независимо колко много исках да съм с него в Бъркли.
Не исках да го виждам така разстроен.
Исках само да му покажа колко много означава за мен.
Лий, не знам какво ще стане,
но знам, че където и да сме,
ти винаги ще си останеш най-добрият ми приятел.
По някаква случайност държа един лист,
който казва, че можем да имаме възможно най-якото лято досега.
Казваш,
че ще изпълним целия списък това лято?
И ще е най-якото ни лято?
Най-якото въобще. Точка.
Обещавам.
Правило 18.
РАДВАЙ СЕ НА УСПЕХИТЕ НА ПРИЯТЕЛЯ СИ
Приеха те в Харвард. - Приеха ме в Харвард.
Честито.
Щеше да е последното ни лято заедно и щях да се погрижа да бъде запомнящо се.
За цялото лято?
Ще съм тук, когато трябва да го гледам, за да излизаш с... Как се казваше?
Линда. - А, да, Линда.
Сериозна съм, татко, ще се погрижа за всичко. Нямай грижи.
Ще му купувам мляко, ще го взимам от тренировка,
ще го водя на репетиции. Кълна се.
Тренировките на Брад са четвъртъците.
Всички уикенди ще съм на повикване.
Това "да" ли е? - Да, Ел.
Благодаря ти!
Страхотно. - Имам добро предчувствие.
Да направим място.
Опа! Грешен номер.
За последното ни и най-добро лято в къщата на плажа.
Наздраве!
Длъжен съм да ви известя, че съм поканил малко хора довечера.
Колко малко?
Привет, кучки! - Здрасти, момиче!
Влизайте! - Ел, това място е направо убиец.
Мислехме те за бедна. - Не е ли откачено?
Откачено е! - Ще се видим после.
Това е съседът ми, Аштън.
Добре дошъл! - Здрасти!
Да не учиш в Бъркли? - Да, приключих първата си година.
Пич, аз почвам наесен. - Стига бе!
Имам около милион въпроса. Да поговорим?
Нямаш грижи, човече. - Супер!
Чудесен нов приятел.
Всъщност е хубаво да знам, че Лий ще си има приятел в Бъркли.
Предполагам, че си фен на Спайдърмен. - Знам ли. Да минеш хиляда километра,
за да откриеш копие на "Невероятния Спайдърмен 3" прави ли ме фен?
Направо си друго ниво, човече.
Ще отбележа, че се почувствах странно, че този приятел няма да съм аз.
Чакай. Хрумна ми нещо.
За последното ни лято в къщата на плажа.
За най-якото ни лято!
Както казах, щях да се погрижа да бъде запомнящо се.
Добро утро! Един следобед е, слънчице.
Витаминозна напитка и аспирин - твое ляво.
Да, моля. - Няма ли да ме питаш защо те събудих?
Защо ме събуди, мамка му? - Мислех, че няма да попиташ.
Ето, Лий Флин, както обещах, списъкът с желанията ни.
Много внимателно съм планирала и насрочила всеки елемент от списъка,
за да можем да попием максимално от лятното му настроение.
Да започваме.
№14 СКОК ОТ СКАЛА
НИЕ
Давай!
СУМО БОРБА
Джеронимо! - Господи!
СКАЧАНЕ С ПАРАШУТ
Готови? Старт!
Имаме победител!
СЪСТЕЗАНИЕ ПО НАДЯЖДАНЕ С ПАЙ
№2 ЕПИЧНА КРЕПОСТ ОТ ОДЕЯЛА
Здрасти, бебчо.
Най-хубавият ден в живота ми!
№8 ДА ДРЪПНЕМ ЗДРАВО ГАЩИТЕ НА НОА
Да сбъднем... - Мечтите си!
№12 ДА ЯДЕМ ПОНИЧКИ НА ГОЛЯМАТА ПОНИЧКА
Дами и господа, имаме победител! - Да!
№1 ПОБЕДА В СЪСТЕЗАНИЕ ЗА ПЯСЪЧНИ ЗАМЪЦИ
Страхотно е! - Правил си го и преди.
Кълна се, че не съм.
Готово!
№21 ДА СИ ЗАМРАЗИМ МОЗЪЦИТЕ
Ноа, какъв ден сме? - Неделя.
Кой? - Неделя.
А, добре.
№5 ДА ПРЕВЪРНЕМ НОА В НЕДЕЛНА МЕЛБА
Случва се за първи път. - Какво?
№6 ДА СЕ НАУЧИМ ДА ЖОНГЛИРАМЕ
№15 ДА ПЛУВАМЕ С АКУЛИ
КАРАОКЕ НА ХЕЛИЙ
Списъкът с желания. - Ще закъснееш за работа.
Лий? Не работиш тук. Остави метлата.
Ама пясъкът е навсякъде. - Милото момче.
Ел, днес си двойна смяна и ти добавих допълнителните смени, които искаше.
Допълнителни? Добре.
Проблем ли има? - Не. Благодаря, Мей.
Благодаря ти. - Хубаво.
Да, никакъв проблем.
Това е моя работа.
Ей. - Просто помагам.
Нали знаеш, че не можем да направим някои неща от списъка?
Желание номер 22, да учим заедно в Бъркли.
Това ще е трудно.
Какво ще кажеш да дойда с теб в Бъркли? Ще намерим апартамент, ще те уредим.
Все едно се нанасяме заедно, но без да се случва в действителност.
Приемам офертата. - Яко!
Съжалявам, че ви накарах да чакате...
Ел? - Господи! Здравей!
Как си?
Така се радвам да ви видя. - Здрасти.
Не съм те виждала от дипломирането.
Какво правите тук?
Бяхме гладни...
Звучи логично. Тук сте, защото сте гладни.
Естествено. Какво да ви донеса? Ти ли си първа?
Ще ти препоръчам нещо.
Извинявай, че се получи така неловко. - Не го мисли.
Дано всичко между нас да е наред, понеже ще се засичаме наоколо.
Разбира се.
Тук ли ще плажуваш лятото?
Да, тъкмо започнах като спасител във водния парк.
Супер. Там ли имаше голяма писта за картинг?
Точно там. - Интересно.
Имам един въпрос.
Здрасти. - Здравей, загубеняко. Какво правиш?
Търся апартамент.
Браво. Старият ти миришеше на мухлясало сирене.
Слушай, изглежда ще пристигна в Ел Ей по-рано.
Супер. Можеш да минеш да ни видиш.
Даже с преспиване. - Дали Ел ще е съгласна?
Първо я попитай. - Няма да е нужно. На добро място сме.
Няма да има проблем. - Супер. Дали ще можеш да ме посрещнеш?
Естествено. - Страхотно. Ще ти пратя адреса.
Добре, чао.
Днес се изниза много бързо и не остана време да те попитам...
Извинявай, имах милион задачи. Какво да ме попиташ?
Клоуи ще пристигне в града
и й казах, че може да поостане малко при нас.
Имаш ли против? - Не. Разбира се, че нямам.
По този въпрос, всичко е в миналото.
Може да дойде с нас във водния парк.
Какво има там? - Беше напълно случайно.
Марко и семейството му дойдоха да хапнат в ресторанта.
Започнал е работа във водния парк.
Ще ни помогне със списъка с желания.
Супер. Марко. - Чакай малко...
Защо се държиш така? Аз нямах нищо против Клоуи.
Само дето нея не съм я целувал.
Не исках да прозвучи така.
Извинявай.
Няма нищо. Да забравим за това.
Забравено.
Скука.
Е, ще дойдеш ли във водния парк?
Да, ще дойда. - Супер.
Така и така ще идваш, може да ни помогнеш със списъка с желания.
Боже. Какво е това? Какъв списък с желания?
Невероятен е. Ще те запозная. - Не.
Това е епичния ни план за състезанието.
Ще ни помогнеш ли?
При никакви обстоятелства.
Защо? - Лий, няма да облека костюма.
Ще бъда там заради Ел
и откачената ви задача, но нищо повече.
Ако отделяше по-малко внимание на вашия списък,
щеше да си поправиш задните светлини. - Така си ми харесват. Майната ти!
Какво? - Да не си очаквал да се съгласи?
Да, помислих се, че може би този път ще...
Не, не очаквах.
Мога да отбележа, че ми е изключително забавно да си тук, докато работя,
но трябва да ти задам един въпрос. - Какъв?
Какво трябва да стори клиент, за да получи вода на маса 17?
Размърдай се. - Да, г-жо, веднага.
Здрасти, Лий. - Здрасти.
Ще тръгваме ли? - Къде ще ходите?
Поканих Аштън на комикс изложението. - Яко.
Нали не искаше да ходиш? Мога да остана и тук.
Не, Боже. Аз трябва да работя.
До после. - До после.
Лицемерна ли бях? Чао, забавлявайте се.
Все пак вината си беше моя. Аз изоставих Лий.
Въпреки че ужасно много исках да съм с Ноа,
не спирах да се чудя какво ли щеше да е, ако бях избрала Бъркли.
Здрасти. Какво правиш тук?
Отбих се да ти кажа, че всичко във водния парк е уредено.
Боже! Много ти благодаря.
Нямаш грижи. Ноа ще се включи ли?
Ноа си е Ноа. Не иска да облече костюма, но ще дойде.
Има ли проблем, че и аз ще съм там?
Не, всичко е наред. Не се притеснявай.
Ей! Какво става, красавецо? Идвай.
Сигурна ли си, че искаш да идваш у нас? Тази лодка е невероятна.
Истинският проблем е, че баща ми си мисли, че може да я управлява.
Писна ми да ме наричаш лъжец!
Господи, Рон! Въобще не слушаш какво ти казвам.
Ето ти още една причина.
Моля те, измъкни ме от тук.
Здрасти, татко, какво става? - Здравей, скъпа.
Слушай, детегледачката на Брад няма да дойде. Нуждая се от помощта ти.
Да, добре.
Обещах на Клоуи и Ноа да бъда с тях, но не исках да разочаровам татко.
Здрасти, малък. Трябваше да подходя креативно.
Имам въпрос. Искаш ли да дойдеш в къщата на плажа и да висиш с нас?
Ще си вземеш играта и ще те науча да скачаш от трамплина.
Само да си взема нещата. - Супер.
Искаш ли да ти взема начос?
Не, Линда вече приготви. - Линда?
Така съжалявам. - Няма нищо.
Ела, нека те подсуша.
Не, мога и сама. - Добре.
Като изключим инцидента с виното, много се радвам да се запознаем.
Аз също. - Понеже си тук,
с баща ти се чудехме дали няма да вечеряш с нас.
С голямо удоволствие,
но работя извънредно в ресторанта и ще трябва да откажа.
Добре. С майка ти бяхме добри приятелки
и ще се радвам да поговорим за нея, но може да правим и друго.
Да, може.
В момента малко бързам, затова ще тръгвам.
Радвам се, че се запознахме. - Аз също.
Брад, чакам те в колата.
Чао. - Чао.
Давай, давай! - Клоуи!
Не може да бъде! - Извинявай!
Това е нелепо. - Аз съм.
Не! - Извинявай.
Напомни ми да не играя повече с теб.
По-добре да забравиш за колежа и да станеш професионалист.
Глупости, не съм чак толкова добра.
Господи. Брат ти е очарователен.
Да, готин е.
Трябваше да го гледам, защото баща ми е на среща.
С новото си гадже или каквато му е там.
Тъкмо се запознах с нея. Малко е досадна.
Не.
Ако ще ти стане по-добре, всичките ми приятели мразят гаджетата на баща ми.
Е, аз не я мразя.
Не го мисли. Повярвай ми, нормално е.
На всички им се искаше да са облечени като нас.
Да, гледаха ни с абсолютна завист.
Искаше им се да изглеждат готини като нас.
Къде сте били?
Кога за последно си погледна телефона?
Защо? Нали отидохте на комикс нещото?
Нарича го "нещо".
Аз ще й кажа. Да, отидохме на комикс изложението,
но след него трябваше да се видим с приятелката ни Ел,
за да изпълним желание номер 18, мини голф нощ от 80-те.
Господи! Не!
Да! Беше невероятно! - Направо неземно.
Аштън взе три дупки наведнъж. - Яко.
Е, не беше чак... - Много съжалявам, Лий.
Сърдиш ли се? - Не, ако уговорката за утре остава.
Напълно готова съм. - Да знаеш, че и Аштън ще дойде.
Еха. Супер забавно.
Вие сте.
Добре, следващите.
Време е.
Да!
Какво точно ще правят?
Глупаво е и й казах, че няма да участвам.
Понякога си голям инат. Трябва да подкрепяш своята дама.
Правя го, нали съм тук. Подкрепям я.
Ще я подкрепям, ако се появи.
Появи се.
Определено се появи.
Цял живот чакат да го направят.
Уорио!
Марко!
Господи! Това е Марко!
Уорио! - Ти си моят герой.
Подай ми каска.
Дами и господа, запалете двигателите. - Готов ли си, принцесо?
Тъй вярно, Бутало 1. Готов за състезание.
Добре. Мелвин, ти си очите ми в небето.
Разчитай на мен, Ел. - Свършен си!
Потеглиха!
Ще те сгащя!
Добре, вие двамата, време е.
Наредете се в линия. - Не му давайте да мине!
Без пролуки. Стойте един до друг. - Заклещихме го.
Стига! Мамите! - Добра работа, Ел, никой няма да мине.
Марио е най-добрият. - Идвам за теб, Евънс!
Дано си гладен.
Проклетия! - Извинявай, Вив!
Това е супер! Чудесна обиколка, Ел.
Пази си гърба, Клоуи!
Пускате ли дами? - Ти си, принцесо!
Заемам се. - Махни се от пътя ми, Клоуи!
Почва се.
Трябва да се постараеш повече, Лий.
Мелвин, как сме? - Чисто е, но Ноа се опитва да пробие.
Подредете се, дами. - Да го пипнем.
Твой ред е, Луиджи.
Добро хвърляне.
Господи! - Марко изхвърча от пистата.
Но отново се върна!
Давай, Марко!
Пипнах те, Евънс. - Съмнявам се.
Уцели ме! Не виждам!
Отстранен! - Невероятно!
Здрасти, Ел. - О, не.
Само един може да победи!
Уцели ме. - Навлизаме в последната обиколка.
Красавецо, какви ги вършиш? - Побеждавам.
Мъртва си!
Лий! - Извинявай, Рейч.
Рейчъл отпадна. Отваря се пролука.
Марко и Ноа атакуват.
Мелвин, какво става? - Марко и Ноа са се заиграли.
Ноа? Ноа, чуваш ли ме?
Ноа! - Ноа се устремява напред.
Сега и Марко. Един до друг са.
Да! - Марко е победител!
Боже.
Невероятно беше!
№4 СЪСТЕЗАТЕЛЕН ДЕН
Това беше откачено!
Ще подържиш ли? - Добре.
За малко.
Наред ли е всичко? - Да, наред е.
Стига де. Не се цупи, че загуби. - Знаеш ли за какво си мисля?
Защо човекът, когото целуна пред всички
носи костюма, който ме помоли да облека?
Защо? - Винаги правиш от мухата слон.
Очевидно е, че те сваля и ако... - Не се случва нищо между Марко и мен.
Ако си мислиш, че не те сваля, значи си наивна.
Унизително е.
Боже. Ще се видим вкъщи.
Благодаря ти за това, което направи. Беше невероятно.
За теб винаги.
Страхотен си.
Май Ноа е доста бесен. - Знаеш ли? Все ми е тая.
Направихме нещо легендарно.
Обаче си мисля, че той има право.
Моля?! - И аз нямаше да съм щастлив,
ако Рейчъл започне да се мотае с бившия си.
Първо, той не ми е бивш.
Второ - за да си с някого, трябват двама.
Което значи, че Ноа ми няма доверие.
На него нямам доверие. Очевидно е, че изпитва чувства към нея.
Ако й имаш доверие, ще повярваш на това, което ти казва и точка.
Проблем ли има? - Не, просто родителите ми.
Какво става? - Нищо.
Баща ми тъкмо ми съобщи, че се развеждат с мама.
Не спират да ми звънят. - Съжалявам...
Нека не го правим на чак такъв проблем.
Осма топка, ъгловият джоб.
Трети път за щастие.
Винаги е третия път. Защо е така? - Какво е това?
ИЗЛИЗА ОТ УПОТРЕБА
Какво?!
Стига бе!
Не мога да повярвам, че ще се отърват от играта за танцуване.
Момент. Играта за танцуване.
Какво правиш? - Добавям последното желание в списъка.
Последна игра на машината за танци.
Пишеше 5-и юли. Ще дойдеш, нали? - Не знам дали е заради Ноа,
или защото всички ми се струпаха наведнъж,
но започна да ми идва нанагорнище.
Не искаш, така ли? - Разбира се, че искам.
Обаче ни остава един месец да довършим списъка
и после започва учебния процес.
Да. Разбирам те.
Прекалено заета си. Всичко е наред.
Но точно както и Лий...
Лий, почакай. Ще дойда.
... не бях готова да се откажа.
Добре. Благодаря.
Нали остава това за довечера? Положих усилия, затова не закъснявай.
Спокойно, няма да закъснея.
Ноа, направил си всичко това?
За да се реванширам за вчера.
Страхотно е.
Заслужаваш една такава вечер.
Какво има? - Ами...
Заради Лий. Планираме това от седмици и...
Кажи ми, че не е свързано със списъка. - Съжалявам. Чувствам се ужасно.
И ще си тръгнеш? Приготвих ти вечеря.
Направих всичко това за теб. - Не че искам да си тръгна.
Ще бъдем непрестанно заедно в Бостън догодина. А него все едно го изоставям.
Да дойдеш в Бостън не е някакъв мой зъл план да те разделя с Лий.
Не съм казала това.
Ще се върна до час, обещавам.
Прави каквото искаш. - Ноа...
Моля те. Извинявай.
Добре ли си?
Разбира се.
Каква е тази музика?
№11 ФЛАШМОБ
Да!
Беше лудо!
Истината бе, че изпълнявах списъка, за да оставя Лий по по-поносим начин,
за да ми е по-лесно да отида в Бостън с Ноа.
Но всяка следваща стъпка, която ни приближаваше до финала,
се равняваше на стъпка, която ме отдалечаваше от Ноа.
Буден ли си?
Какво правиш? - Боядисвам.
Може да боядисваш всяко кътче в къщата без това.
Мама каза да го боядисам, така че... - Все ми е едно какво е казала.
Няма да го боядисваш.
Не се прави на идиот. Мръдни се. - Няма!
Хубаво.
Все някога ще заспиш.
Брад!
Брад? - Да?
Слава Богу! Къде беше? Не можах да те открия.
Тук съм. - Да, но нали трябваше да те взема.
Здравей, Ел, не те очаквах. Ще хапнеш ли?
Моля? Не! Дойдох, защото трябваше да взема Брад, а не го открих.
Много съжалявам, Ел. Баща ти ми каза, че си заета и аз предложих да го взема.
Не ти ли е казал? - Не е.
Бих искала директно да се свързваш с мен, ако плановете се променят.
Извинявай. Понеже работиш, пазаруваш и гледаш Брад,
реших, че няма да откажеш помощ.
Грешиш. Сами се грижим за себе си и то от доста време.
Имаше мляко...
Добре ли си? - Но не беше от тази седмица.
Да направя ли нещо за теб?
Не. Погрижила съм се за всичко.
Колко още да чакам поръчката за маса 25?
Не ме пришпорвай.
Мамичката му!
Май наистина бачкаш.
Добре ли си?
Не бих казала.
Така и не разбрах защо се скарахте.
Мисля си, че като заживеем заедно всичко ще се разпадне.
И какво, ще се откажеш, така ли?
Не съм се отказал. Просто се уморих да се боря.
Направи нещо! Говорете, бори се за нея, каквото и да е! Господи!
Разкъсвам се между семейството ми и работата,
опитвам да се реванширам на Лий, задето го излъгах за Бъркли.
Тичам напред-назад като някаква луда.
И всичко това, за да съм с Ноа в Бостън.
Боже. С колко време разполагаш?
С колкото ти е необходимо. - Много си мил.
Какво има? - Върви си.
Никъде няма да ходя. Какво става?
Заради родителите ми. Дори не се опитват да оправят нещата.
Просто искат да се махнат.
Знаеш за проблемите, виждал си скандалите,
но все още си мислиш, че нещата някак ще се оправят.
Ако искаш, мога да се върна, когато ти свърши смяната.
И ще продължим разговора. - Наистина?
Става.
Това е мило.
Погледни ме. 23-годишна, а цивря, понеже мама и тате се разделят.
Стига. - Чувствам се жалка.
А не бива.
Не и с мен.
Трябва да се връщам на работа.
Благодаря ти.
Ела.
Ще се видим после.
Съжалявам, затворено е.
Ехо?
Здрасти. - Може ли този танц?
Ноа Флин и танци?
Само този път.
Не ми харесва да се караме.
И на мен.
Но бих се борил за теб.
И аз за теб.
Може ли да не правиш мазало в стаята, която изчистих?
Майка ти ще дойде с купувачи след 30 минути.
Какво правиш цяла сутрин?
Не го правиш както трябва. Дай.
Не разбирам защо помагаш да продадат къщата.
Не помагам. Правя това, което съм обещала.
Бум! Готово!
Предателка.
Кога точно ще отидем в Бъркли другата седмица?
О, човече... - Ел!
Знам, обаче с Ноа тъкмо се сдобрихме.
Напоследък нещата са доста объркани
и ще е по-добре да остана тук. - То се знае.
Няма проблем. - Благодаря ти.
Г-ЦЕ ЕВЪНС, С РАДОСТ ВИ ИНФОРМИРАМЕ, ЧЕ СТЕ ПРИЕТА В УНИВЕРСИТЕТА В БЪРКЛИ
Същия следобед не можах да спра да мисля
за това какво трябваше да направя.
Здравей. - Здрасти, Марко,
исках да ти звънна и да ти се извиня за снощи.
Ноа се появи и така да се каже изгладихме нещата.
Добре. Това е чудесно.
Да.
Благодарна съм ти, че се отзова.
За мен това значи много.
Няма проблем.
Ако искаш да поговориш с някого или се нуждаеш от нещо,
просто ми се обади.
Без значение дали е ден или нощ.
Благодаря ти.
Ще те оставя да работиш.
Всичко хубаво.
Добре, чао.
Здрасти, Тупен. Какво става, пич?
Супер. Какво ще правиш на 4-и юли?
Разчиствах стаята ни и изпадна от багажа й.
Какво беше? - Приели са я в Бъркли.
Въобще не е била в списъка с чакащите.
Знаела е още от месец май.
Това само показва колко много държи да бъде с теб в Бостън.
Да, явно е така.
Виж какво ни взех. - Господи! Лий, как ги взе?
Чакай малко. Тези са за концерта на 22-и.
И двамата сме на ориентация на колежа. - Ще я пропуснем и ще бъдем заедно.
Здрасти, Елън. - Как си?
Честит 4-и юли! - Как сте? Добре дошли на партито.
А, Ранди. - Чао, Ел.
До скоро. - Здрасти, Ранди.
Дано нямаш против, че съм тук.
Тупен ме накара да дойдем.
Да, няма проблем.
Имаме всякаква храна и напитки. - Не мога да повярвам, че Марко дойде.
Знам. - Забавлявай се.
Благодаря.
Един на един.
Най-полезният!
Хайде! - Мач пойнт! Стегнете се!
Добра игра.
За малко. - Да. Добра забивка, тъпако.
Не бива да се държиш като загубеняк. И внимавай какво говориш.
Опитвах се да се забавлявам. Ти си този, който е дошъл за друго.
Какво точно се опитваш да направиш?
Това с невинното приятелство, никой не му се връзва.
На всички е ясно защо си тук. - Така ли? Защо?
Искаш Ел.
Млъкни. - Хора, бихте ли престанали?
Искаш Ел и всички тук го знаят. - Казах да млъкнеш.
Колкото по-скоро си го набиеш в празната глава, толкова...
Ноа!
Няма да се подведа.
Добре ли си?
Ноа!
Ноа, моля те!
Моля те, кажи нещо!
Помолих те да не го връщаш в живота ни.
Чакай, Ноа!
Почакай!
Ел, много съжалявам.
Не мога да повярвам, че го направи. - Той ме предизвика.
Не знаех какво да направя. - Не ми пука!
Не искам да си тук в момента. Върви си.
Виж, Ноа беше прав.
И ти го знаеш.
Знам, че се издъних,
но това не променя чувствата ми към теб.
Знам и това, че не ти е писано да си с него.
Не... - Моля те, дай ми шанс и ще...
Престани!
Върви си! Моля те!
Вижте какво открих. - "Монополи"!
Да играем!
Брад, ти ще имаш честа. - Това не е ли любимата ти игра?
Любимата ми е. - Да!
Ще разпределя парчетата. - Това е за теб.
Много е прецизен. - Състезателната кола ще е моя.
Не. Трябва да хвърляме зара, за да видим на кого какво.
Стриктно по правилата. - Тя май е сериозна.
Добре. Ще се справя.
Да! Аз ще избирам.
Избирам кученцето.
Не, съжалявам. Аз играя винаги със Скоти.
Стига, Ел. Хвърлих зара. - Хайде, Ел.
Какво значение има? - Стига, Ел, дай й го.
Добре. И без това не ми се играе.
Чакай малко. Вземи го. Искам ти да го вземеш.
Не ми пука какво искаш.
Ел! - Какво? Съжалявам, татко,
но тя не може да влезе в живота ни, сякаш винаги е била тук.
Линда, не ти е мястото тук.
Без значение колко се стараеш.
Ел!
Какво беше това? - Съжалявам, но не я понасям.
Начина, по който се налага в живота ни.
За какво говориш? - Тя не е мама!
Никога няма да бъде. И мисля, че е егоистично да го правиш.
Егоистично? - Да.
Последните шест години се постарах с Брад да сте на първо място.
Останалата част от живота ми изчезна. Дори започнах работа, която мразя,
за да помогна с парите за колежа ти,
а ти си застанала тук и ме наричаш егоист?
Не помислих за това, татко. - Не, Ел.
Наистина ли смяташ, че си единствената, която се нуждае от любов?
Бегла представа нямаш колко разочарован съм от теб в момента.
Мама ми каза една тайна, в която мисля да те посветя.
Има две неща в живота, за които си струва да похарчиш допълнително.
Първото е: по-качествени торби за боклук.
Кое е другото? - Беконът, то се знае.
Вчера се издъних.
На баща ти ще му мине.
А Ноа ще се върне. Винаги го прави.
Да. Мерси, че ми помагаш. - Разбира се.
Правило номер 3.
Правило номер 3 е добро.
Притечи се на помощ на най-добрия си приятел, когато е забъркал каша.
Все още ли искаш да играем на играта?
Да. И се радвам, че си спомни.
Естествено. Не бих я пропуснала.
Лий беше прав. Ноа щеше да се върне,
но се питах къде ли е в момента?
И тогава се сетих.
Здрасти. - Здравей.
Беше прав за Марко.
Извинявай. Не се справих добре със ситуацията.
Явно се справяме по различен начин.
Да... - Напоследък доста се караме.
Вероятно си прав, но това е защото съм много натоварена и...
На практика почти не оставаме сами.
Не е само това.
Ел, с теб се стараем толкова упорито...
Знам.
Да речем, че продължим да се стараем.
След една година няма да е различно, а ти ще си на другия край на страната.
Ще си се отказала от всичко заради мен. - Да, но това сама си го решавам.
Смятам, че мога да преценя кое е най-доброто за мен.
Разбира се, че можеш да прецениш, но...
Не искам да съм от хората, заради които се поставяш на последно място.
Какво трябва да означава това? - Виж, Ел,
не искам да съм виновен за решения, за които после ще съжаляваш.
Можеш да кандидатстваш пак за Бъркли.
Можеш да си с Лий, както винаги си искала.
Не искам да те деля от него.
Решението да отида в Бостън беше мое.
Защо решаваш вместо мен? - Нищо не решавам.
Няма да те спирам да отидеш в Бостън.
Но ако все пак отидеш,
няма да е с мен.
Това ли беше?
Това, че се обичаме не значи нищо?
Обичам те, но понякога любовта не е достатъчна.
Сигурен ли си, че искаш това?
Да.
Не, не.
По дяволите!
Лий, много съжалявам.
Някак ще ти се реванширам.
Това правиш през цялото лято.
Реваншираш ми се. Забрави.
Не е нужно. - Моля те, недей.
Ел, в момента нямам какво да ти кажа.
Знаеш, че исках да дойда.
Обаче се случи това с Ноа...
Сериозно ли ми се сърдиш? Това е просто игра, Лий.
Наистина ли мислиш, че е заради това?
Играта? Да не съм на пет?
Не е заради тъпата игра, Ел, а за това да се бориш за приятел.
Лий, знам, че си ядосан, но... - Наистина ли не знача нищо за теб?
Не и в сравнение с него. Винаги е било така.
Знаеш ли какво? Наистина се държиш като петгодишен.
Никога не си се грижил за нищо. Всичко ти се поднася на тепсия.
И обвиняваш мен, че не ме е грижа за теб?
Всичко, което направих за теб и за останалите доказва, че ме е грижа.
Това трябваше да е най-хубавото ни лято,
но няма как да бъде,
защото всички неща, които правеха летата толкова страхотни, вече ги няма
и никога няма да се върнат.
Може би това е целта, може би така трябва да стане.
Поне за тези от нас, които са решили да пораснат.
Ето ти още едно ново правило. Край с всичките ни правила.
МАРКО Добре ли си? Може ли да поговорим?
Не можеш да държиш някого.
Колкото по-силно стискаш, толкова повече ще се изплъзва.
Трябваше да послушам собствения си съвет.
Съжалявам.
В живота на всеки идва момент, в който усещаш,
че не пасваш на нито едно местенце на този свят.
За мен този момент беше такъв.
Добро утро. - Здравей.
Ще си тръгвам, затова дойдох да си кажем довиждане.
Как си? - Не знам дали си чула, но...
Ноа ми се обади. Много съжалявам.
Нещата не се стекоха така, както очаквах.
Нито пък за него.
Едно нещо знам със сигурност,
без значение дали е бил готов за тази връзка -
той наистина те обича.
Явно това да се обичаме не е достатъчно.
Може и да не е. Понякога моментът не е подходящият.
Грижи се за себе си.
Ти също.
Независимо от всичко искам да знаеш,
че те смятам за невероятна жена.
Благодаря ти, Клоуи.
Лий? Ноа?
Не, аз съм. - Здравей.
Не знаех, че ще идваш. Можех да свърша каквото е необходимо.
Няма проблем. Имам среща с инженерите по околната среда.
Когато има събаряне, трябва одобрението им.
Момент. Ще събарят къщата?
Ще строят апартаменти.
Денят става все по-лош.
Лий ми каза какво е станало. - Да...
И с Ноа стана нещо такова.
Ел, може ли да те питам нещо?
Да.
Като изключим Ноа, защо искаш да отидеш в Харвард?
Това е Харвард. Как няма да искам. - Права си.
През цялото време говореше къде ще отидеш да учиш,
но не те чух да споменаваш какво искаш да учиш там.
Много хора се ориентират чак като започнат да учат.
Знам това.
Но замисляла ли си се за варианта да учиш
не там, където искат останалите, а там, където желаеш самата ти?
Може би е време да помислиш за собствените си желания.
За твоите мечти, за това, което наистина те вълнува.
Избери училище на тази основа.
И не позволявай на нищо и на никого да промени това.
Благодаря ти. - Ела насам.
Сега ти остана да разбереш по какво си падаш.
И готово?
Здрасти. - Радвам се, че си тук.
Какво ще кажеш за идеята, по която работя?
Красива е.
Благодаря.
Може ли да поговорим? - Да, какво става?
Ел и Ноа са се разделили.
Какво?
Говори ли с нея? - Да.
Обади й се.
Едва ли иска да ме чуе.
Не и след това, което й наговорих.
Това, което се случи между Ел и Ноа,
ме накара да се замисля за нас.
Виждах ги как се опитват да поддържат връзката си от разстояние
и колко им е трудно.
Рейчъл.
Ако съм направил нещо, кълна се, че ще го поправя.
Не си виновен ти.
Колежът ще е труден и за двама ни.
Не е нужно да го правим още по-труден,
опитвайки се да поддържаме връзка така отдалечени.
Късаш с мен, така ли?
Означаваш много за мен и не искам да свършваме като тях.
Кой знае. Ако е писано да бъдем заедно,
може би ще намерим пътя един към друг.
Но аз те обичам...
И аз те обичам.
Не го исках,
но се издъних.
Направил си толкова за мен
и бих искала да си щастлив.
Нямам право да заставам между теб и Линда.
Не искам да те разочаровам.
Не съм разочарован, Ел.
Всички допускаме грешки.
Това, което правим след тях, показва що за хора сме.
Здравей, Линда. - Какво правиш тук?
Линда...
Искам да се извиня за поведението си онази вечер.
Онова парче от играта беше важно, защото мама винаги го избираше,
когато играехме "Монополи".
Беше... Знам, че звучи глупаво, но...
Не, въобще не звучи глупаво.
Разбирам те.
Благодаря ти.
Ел.
Не съм възнамерявала да заменя майка ти.
Беше ме грижа за нея и имаме общи истории,
които бих споделила с теб, ако искаш да ги чуеш.
С удоволствие.
Ще се видим после. - Чао.
ДО НОА Как си?
Исках да достигна до него, но не можех,
защото ако го направех, щеше да е, за да се сбогуваме.
Не бях готова за това.
Още не.
Да! Бум! - И аз мога така.
Чакай! - Давай пак!
И както всяка година,
лятото се изниза за един миг.
Време беше всеки един от нас да започне ново приключение.
Чаках Ноа да се появи.
Бях изпълнена с разнородни чувства.
Отчаяно копнеех да го видя и същевременно се страхувах, че ще е там.
Търсиш ли някого?
Имам усещането, че не търсиш мен.
Но ти сама го каза.
Не съм аз правилният.
Е, очевидно и Ноа не е, така че...
Съжалявам.
Все пак се радвам, че ще се сбогувам с теб, преди да замина.
Избрал си колеж? - Не.
Ще пропусна една година. Заминавам за Ню Йорк.
Искам да се пробвам като музикант. - Наистина?
Не си ми споменавал за Ню Йорк. - Винаги съм искал да отида там.
Като изключим семейството ми имаше едно нещо, което ме задържа тук,
а него вече го няма.
Пожелавам ти успех. Ще ги разбиеш.
Благодаря.
Това е новата ми "невероятна вероятност".
Сбогом, Ел Евънс.
Сбогом, МВП.
Разни хора минават през живота ни.
Някои от тях се превръщат в спомени,
а други стават част от същността ни.
Едно, две, три. За Елън!
Всъщност е Ел, но нищо.
Беше трудно да ги виждам как напускат.
Никой от тях не беше идеален, но всеки по свой начин...
... бе станал важна част от живота ми.
Късмет. - Вивиан, стига си се стягала.
Ела тук. Ще ми липсваш.
Поглеждайки назад...
Да не ме забравите. - Ела насам.
... не ме е срам да кажа, че обичах всеки един от тях.
Чао. - Чао.
Все пак са те приели в Бъркли?
Да. - Защо ми го показваш сега?
Трябваше да го направя в самото начало.
Така е. Трябваше.
И нямаше да имаш против?
Вероятно щях. - Ето за това ти говоря.
Трябваше да ви нараня и двамата,
за да осъзная къде е проблемът.
Толкова държа и на двама ви, че прекарах целия си живот,
гледайки да не разруша взаимоотношенията ни,
но това не ми даде възможност да разбера какво ме прави щастлива.
И какво, не ми пука за щастието ти?
Не, изобщо не става въпрос за това какво правиш ти.
Правех всичко така, че да не те нараня,
дори това да нараняваше мен.
Трябва да престана.
Чух за теб и Ноа.
Да. - Тогава ела с мен в Бъркли.
Точно за това ти говоря.
Избрах Бостън, за да съм с Ноа и Бъркли, за да съм с теб.
Време е да разбера коя съм.
Сама.
Ела.
Извинявай за казаното в игралната зала.
Не го мислех.
Напротив.
Но не се сърдя.
Беше истината.
Извинявай и за това, че нямахме най-запомнящото се лято.
Знам ли. Може би беше точно такова.
Та, знаеш ли какво искаш да правиш?
Така мисля.
Влез.
Здравейте. - Г-це Евънс?
Каква изненада. - Помните ли ме?
Спечели единственото състезание, на което бях съдия,
така че мога да го кажа: "Да, помня те".
С какво мога да бъда полезна?
Мама каза, че си тръгваш. - Такъв е планът.
Знаеше, че са я приели в Бъркли, нали? - За какво говориш?
Скъса с нея, за да има възможността
да дойде в колежа с мен, както беше планът.
Причините да скъсаме бяха много.
Не исках да вземе решение, за което ще съжалява.
Това, че вече не сме заедно, не означава, че ще спра да я защитавам.
В Бъркли ли ще учи, или...
Всъщност, не. Отива в Южнокалифорнийския.
Иска да прави дизайн за видеоигри.
Супер. Звучи ми логично.
Да.
Не знам дали ми е работа да го казвам,
но това, което каза, че винаги ще защитаваш Ел,
не е необходимо. Винаги е можела сама да се грижи за себе си.
Единственото, което искаше от теб, е...
да я обичаш.
Както и да е.
Ще се виждаме, братле.
Знаех, че Ноа си тръгва на следващия ден,
но някои сбогувания са толкова трудни,
че просто искаш да ги пропуснеш.
Чувството да кажа сбогом на Ноа,
бе същото като това да се сбогувам с къщата на плажа.
Не можех да я взема.
Имах чувството, че ако оставя снимката,
щеше да виси там, завинаги.
Ще направиш ли нещо за мен?
ЗА МАМА
Дано нямаш против начина, по който го адресирах,
но така те чувствам.
Топлотата, напътствията и добрината ти
бяха най-хубавото нещо в живота ми.
Не мога да изразя колко съм ти благодарна за това.
Вместо това ти оставям подарък,
с който изпращам цялата си любов.
Ел.
Да не мислеше, че ще те оставя да се измъкнеш без да се сбогуваш.
Щях да мина през вас по път.
Оправил си задните светлини. - Не съм.
Ноа. - Да.
Май това беше.
Странно ми е да тръгвам без теб.
Добавих още едно правило.
Правило 35.
"Винаги се обаждай на най-добрия си приятел, когато ти липсва".
Харесва ми. Благодаря.
И така, г-жо Флин, ще откриете, че документите
за продажбата на имота са напълно изрядни.
Остава да сложите подписа си, за да финализираме сделката.
Не мога да изразя колко съм ти благодарна за това.
Вместо това ти оставям подарък,
с който изпращам цялата си любов.
Ел.
Проблем ли има? Госпожо Флин?
Не, няма никакъв проблем.
Просто няма да продам къщата.
И ще загубите милиони.
Всички тези стари домове ще бъдат съборени.
Но не и този.
Приятен ден, господа.
Тази е страхотна.
На тази светлината е идеална. - Мислиш ли? Не знам.
Ще се видим после.
Значи отиваш в Южнокалифорнийския?
Да, следващата седмица съм на интервю за пролетния им семестър.
Програмата им е доста конкурентна, тъй че сигурно няма да ме приемат.
Шегуваш ли се?
Когато си наумиш нещо - го правиш.
Знам ли. Ще видим.
Виж, съжалявам, че нещата между нас се развиха така.
Каквото - такова.
И аз съжалявам.
Няма да ме забравиш, нали?
Сбогом, Ноа.
Ел, грижи се за нашата игра, докато ме няма.
Докато не се развихрим на нея. Твой най-добър приятел, Лий.
Да. Типично за Лий.
Едно от нещата, които правим тук, в отдела за видеоигри,
е да представяме и развиваме идеите си в завършени продукти.
Надяваме се да видим вашите идеи за игри или продукти за игри.
Да, разбира се, естествено, без съмнение.
О, имате предвид сега ли?
Извинявам се. Не знаех, че трябва да се подготвя за днес.
Не е нужно да е нещо официално. Просто нахвърляни концепции.
Да, разбира се.
Господи. Много се извинявам.
В момента нищо не ми хрумва. Не знам какво да ви кажа.
Няма никакъв проблем, Ел.
Разбрахме всичко, което ни е необходимо.
Благодарим ви.
И аз благодаря.
Имам една идея, но е в много ранен стадий.
Слушаме те, Ел.
Знаете как във "Фентъзи спорт" се търгуват реални спортни звезди,
като се ползват истинските им коефициенти, за да...
Запознати сме с тази игра, г-це Евънс.
Супер. Извинете. Разбира се, че е така.
А ако добавим към това голямата платформа за електронни спортове?
Играчите ще се събират в началото на сезона
и ще купуват и продават любимите си звезди.
Може да го кръстите "Фентъз-И спорт".
"Фентъзи футбол" е мултимилионна индустрия, нали?
7-милиардна.
Ето. За това говоря. А как се котира "И-спорт"?
Два милиарда.
Струва ми се, че от това ще излезе нещо.
О, имам и една друга идея...
Здрасти, какво става? - Май ме приеха!
РАДВАЙ СЕ НА УСПЕХИТЕ НА СВОЯ ПРИЯТЕЛ
Трябва да ми разкажеш. - Влязох там и бях много нервна...
ШЕСТ ГОДИНИ ПО-КЪСНО
В крайна сметка Лий и Рейчъл се събраха отново.
Оказа се, че понякога хората намират пътя си един към друг.
С Лий поддържахме връзка през цялото време.
След дипломирането той се върна в Лос Анджелис.
За двама ни сякаш не бе минало никакво време.
Бяхме се променили, но не и приятелството ни.
Есента на същата година се озовахме на едно много познато място.
Господи! - Няма начин!
И изведнъж, ето ти на!
Още ли го правят? - Да!
Децата от училището още ползваха "Къщичката за целувки".
За момент изпитах същото вълнение и трепет,
което почувствах в нощта на първата ми целувка.
И тогава го видях.
Отново.
Здравей, Шели. - Здравей, Ноа.
Ноа! Радвам се да те видя!
Радвам се, братле. - Аз също.
Честито още веднъж. - Благодарим.
Кога е сватбата? Избрахте ли дата? - Да, мислим да е късния май.
Май, супер. Нямам търпение.
Май ще идем да си вземем чурос.
Така ли? - Ще се видим по-късно.
Радвам се, че се видяхме, братле. - Чао.
Можеш ли да повярваш? - Не. Даже не искам да гледам.
Мина доста време. - Да.
Изглеждаш толкова делови. - Костюмът те заблуждава.
Още съм си дивак. Миналия петък си тръгнах от работа 20 минути по-рано.
Знам, не е за хвалба.
Ще запазя тайната ти. - Да, не казвай на никого.
Лий ми каза за офертите за работа, които имаш.
Адвокатска кантора в Ню Йорк и още една в Лос Анджелис.
Не съм сигурен коя да избера.
Честито! Това е страхотно.
Лий каза, че разработваш видеоигра.
Твоя, собствена игра? - Да, правя игри. Супер е.
Работя в малка компания, но ми се отварят невероятни възможности.
Дават ми доста творческа свобода и наистина ми харесва.
Радвам се.
Какво? - Не знам...
Изглеждаш толкова пораснала.
Щях да кажа същото за теб.
Сякаш беше вчера, когато се разби със скутера в бордюра.
Вече съм значително по-добра. - Така ли?
Даже си купих мотоциклет. - Наистина?
В такъв случай, когато дойда пак в града, може да покараме заедно.
Е, ако искаш де.
Много бих искала. Звучи забавно.
Страхотно.
Обещах на едни приятели да се видим, а полетът ми е рано, затова...
Не се притеснявай. - Но ще ти се обадя, става ли?
Разбира се, стига да си свободен.
Ще бъда.
Ще тръгвам. - Добре.
Ще се видим. - Да.
Чао. - Чао.
Стоейки там, на карнавала,
и виждайки Ноа, след цялото това време,
не можех да не си помисля за едно нещо...
... че всичко това се случи, единствено заради...
Е, сещате се.
Превод и субтитри KikoDraka
Да го направим. - Добре дошли в "Къщичка за целувки".
Да му се не види! Да, голяма и тлъста.
Готин ход.
Това ще го има ли във филма? Ще умра. - Ще се оригна.
Не излиза добре. Ще пробвам пак след сцената.
Какво? Лий! Господи!
Какво си е мислел?
Сваляй престилката и се прибирай.
Извинявай, Мей, хубаво си полафихме.
Брад е...
Сърцето ми ще изскочи.
Няма нищо. Нормално е.
Това е просто прекрасно.
Най-добрата реплика в този филм.
Ще падна. Спрете го това нещо.
Мамка му! Моя грешка! - Може ли да казва "мамка му"?
Много слабо изпълнение, приятел.
Много слабо. Хайде, дай ми го.
Леле! Това са орехчета!
Ти ми каза да се отдръпна.
Танцуваме на тази машина от малки.
И какво искате да направя?
Например да спре да издава този звук.
Май още от вчера краката ми миришат. - Страхотно.
Ето, Винс. - Добра работа, човече. Мерси!
Това си е неговото, не би трябвало да му го дава.
Здрасти, Тейлър.
Ще донеса още снакс. - Да не би Марко да е тук?
Ти сериозно ли?
Какво правиш тук? - Исках да ти кажа...
Безразсъден човек.
Осма топка. - Не, не.
Стига де.
Един момент.
Какво става? - Тук си седи някакъв сценарий.
Искаш ли да уцеля коша?
Професионалист.
Влизай там!
Здрасти. - Здравей. Изглежда супер. Благодаря.
Леле майко! - Това е отвратително.
Ще ходим до Харвард този уикенд. - Сериозно? Харвард?!
Харвард ли казах?
За всичко съм се погрижил...
Извинявай.
Идеално. Обичам те, Марко!
Не спазвате никакъв ред!
Всички на борда!
Заклевам се, че ще ми купуваш нова ябълка.
Не може вече да си ми приятелка. Край! Приключихме!
Това е глупаво.
Stoned Assassin © декември 2021