През 2002 г. от тайно място в Тайланд
служители на ЦРУ изпращат в централата
подробности от разпита на затворник.
Приложените техники може да причинят смърт.
Тогава трябва да бъде кремиран, за да не намерят тялото му.
Но има опасения, ако оцелее.
Управлението може ли да гарантира,
че затворникът ще остане изолиран, може би завинаги?
От централата ги уверяват,
че задържаният няма да попадне в ситуация,
в която да има значим контакт с други,
и няма да общува с никого до края на живота си.
Заливът Гуантанамо, Куба
След близо 20 години ЦРУ изпълнява обещаното.
Задържаният живее в лагер 5 на затвора "Гуантанамо"
в югоизточния край на Куба.
Океанът е на няколкостотин метра. Той го чува, но не може да го види.
Няма повдигнато обвинение.
Не е имал възможност да обжалва задържането си.
Казано му е, че това няма да се промени.
ВЕЧНИЯТ ЗАТВОРНИК
субтитри от YavkA.net @ 2021
Страх и гняв обзеха страната след 11 септември.
Бях в Пентагона, когато разбиха самолета.
Работих там през следващите четири години.
Опасявахме се от следваща атака
след ден, същия следобед или до половин час.
Имаше гняв, породен от безчовечните 3000 убийства.
Имаше твърдо убеждение,
че хората, планирали и изпълнили атаката,
са се отказали от човечеството.
Всички американци вярваха, че трябва да отвърнем на удара.
Такава беше всеобщата нагласа.
Мисля, че впоследствие изгубихме представа за време.
През първите дни имаше много глупави действия,
продиктувани от страх и опита да подсигурим хората.
Всички очаквахме следващо нападение
срещу Белия дом, Държавния департамент.
Погледнах навън и видях летището.
Казах, че то е на 10 секунди и няма да остана в офиса.
Толкова трескава беше атмосферата тогава.
През първите дни
президентът и вицепрезидентът водеха вътрешна борба.
Провалът им беше съизмерим с този от Пърл Харбър.
Страхуваха се,
че американският народ ще ги отхвърли.
Искам да знаете, че тази страна е с добрите хора
в Ню Йорк Сити, Ню Джърси и Кънектикът,
когато скърбим за загубата на хиляди наши граждани.
Джордж, не те чуваме. - Аз ви чувам.
Аз ви чувам. Целият свят ви чува.
Хората, съборили тези сгради, скоро ще научат за нас.
САЩ! САЩ!
В справедливия си гняв САЩ ще отвърнат на удара
с ненадмината ярост и сила.
Нахлуването в Афганистан.
Ако включвате телевизора за пръв път,
не знам откъде да започна с разказа за станалото днес.
Операция "Шок и ужас" в Ирак доведе до ИДИЛ,
което доведе до нов тероризъм и целенасочени убийства.
Глобалната война с тероризма ни струваше 8 трилиона долара.
900 000 души бяха убити, а 38 милиона бяха прокудени.
Както обеща президентът Буш, накарахме ги да научат за нас.
Хвърлихме много пари и сили. Вдъхновихме ли света с идеалите си?
Изтеглихме се победени от Афганистан.
Оставихме засегнати и предадени хора.
Какво ни доведе дотук?
Бих казал, че всичко започва с провал на разузнаването.
Разузнавателните ни агенции и ние, гражданите,
отказваме да слушаме друго освен това, което искаме да чуем.
На живо от Кемп Дейвид
в специално издание на "Среща с пресата" на Тим Ръсел
ексклузивно интервю с вицепрезидента Дик Чейни.
Ние сме в президентската почивна станция Кемп Дейвид.
Г-н вицепрезидент, добре дошли. - Добро утро, Тим.
Има ограничения за събирането на сведения от САЩ,
нежелание неприятни хора, нарушили правата на човека,
да помагат за събиране на сведения.
Ще вдигнем ли част от тях? - Така мисля.
Ако ще работим
само с официално утвърдени добри хора,
няма да научим какво правят лошите.
Това е лош, грозен, опасен, мръсен бизнес
и трябва да работим на тази арена.
Убеден съм, че можем да го правим успешно.
Трябва да се погрижим да не връзваме ръцете
на разузнавателните структури при изпълняване на мисията им.
На база опита си знаех, че ЦРУ ще получи нареждания
и законни правомощия, каквито не е имало преди.
Опитвах се да се сетя за всяко възможно законно действие,
което да предприемем секретно, за да противодействаме на станалото
и да предотвратим повтарянето на 11 септември.
Разотивайте се.
Помня, че сутринта евакуираха централата на ЦРУ.
Колегите ми вървяха към колите си. Повечето тичаха.
Бързо стана голямо задръстване.
Затова аз взех решение да остана тук.
Затворих вратата на офиса и през първите минути
започнах да записвам последиците от случилото се
и какво може да поискат от ЦРУ след тези атаки.
Мислех трескаво в този момент.
Със заплаха като "Ал Кайда" беше пределно ясно,
че ще имаме проблем със сведенията,
особено с тези, които се получават на бойното поле.
Хората започнаха да се оглеждат и да търсят най-подходящите
да разпитват задържани на бойното поле.
Изведнъж се оказа, че няма такива.
Имахме най-много 12-13 души, които го бяха правили във ФБР.
Отидох в Сената след дълги години във ФБР.
Занимавах се с контратероризъм и дейността на "Ал Кайда".
Конкретно Тенет и други в ЦРУ бяха убедени,
че пропускът на 11 септември е по тяхна вина.
Те не са предали на ФБР информация за похитителите,
за да си припишат заслугите за успеха.
Искаха да бъдат върхът на копието в тази битка,
въпреки факта, че не бяха подготвени.
ЦРУ нямаше опит в такава дейност.
Но шест дни след 11 септември
президентът подписа секретно упълномощаване
на различни правителствени агенции, и в частност на ЦРУ
със специални права да се борят с "Ал Кайда" и да пазят страната.
Да се заловят и задържат лидерите на "Ал Кайда".
Написах го първата сутрин, но преди 11 септември
ЦРУ не беше залавяло и задържало никого.
Понякога разпитваха хора, заловени от наши съюзници отвъд океана.
Нямахме разработена система, по която да залавяме,
да задържаме и да затваряме.
По онова време това беше нещо ново за нас.
Решиха да възложат на ЦРУ висшия ешелон на "Ал Кайда".
Дотогава военните бяха охранявали
затвора в залива Гуантанамо.
Смятаха, че ще бъде запазен за по-низшите активисти,
а ЦРУ ще поеме залавянето на лидери от по-високо равнище.
ЦРУ проучи задържането и не одобри идеята.
Някой каза:
"Мисълта да държим някого безкрайно е много страшна.
Не искам, като се пенсионирам, да решавам нечия съдба".
Все пак слагат началото на програма за задържане и разпит.
По думите на ЦРУ програмата за разпит е създадена
да промени нещо.
Публичното разкриване на разликата предизвика медиен гняв.
Представиха го така, сякаш сме седели около огъня
и сме се радвали на възможността да измъчваме хора.
Ние не измъчваме хора.
Ще го повторя. Ние не измъчваме хора.
Стига, Джордж. - Не измъчваме хора.
Халид шейх Мохамед. - Не измъчваме хора.
Уотърбординг е изтезание.
Не обсъждам техники. Не изтезаваме хора.
Искам да ме чуеш.
Знам, че тази програма е спасила живота на хора.
Знам, че провалихме заговори.
ЦРУ представя новата програма за разпит като успех.
Джордж Тенет получава Президентски медал за свобода.
ЦРУ работи с прочути холивудски режисьори
да представи техниките за разпит като сурови, но необходими
и довели до намирането на скривалището на Осама бин Ладен.
Велика съвременна история.
При опит да разграничат истината
критиците намират други разкази, скрити от цензурата,
или на дъното на шредерите.
За да научат истината, трябва да сглобят
малкото останали доказателства и нецензурираните показания.
Когато президентът подписа решението,
ЦРУ започна планиране.
Идеята беше да се използват всички възможни средства.
Започвахме от началото.
Проучвахме потенциални места, където да затворим
задържани лидери на "Ал Кайда".
Процесът се ускори, когато заловихме
първия лидер от високо равнище - мъж на име Абу Зубайда.
NBC научи, че Зубайда може да е арестуван точно навреме.
Според разузнавателни доклади той вече е планирал
нова вълна терористични атаки срещу цели в САЩ.
Абу Зубайда е вечният затворник в центъра на този разказ.
Неговото залавяне, задържане и разпитване от ЦРУ
разкриват провала на американското разузнаване
и отстъплението от идеалите, за които твърдим, че се борим.
Дълги години беше невъзможно да го разкажем,
защото ЦРУ пречеше на важни свидетели да говорят.
Един от тях беше бившият агент на ФБР Али Суфан.
За пръв път свидетелства пред Конгреса зад черен параван.
Разказът му за разпитването на Абу Зубайда
е цензуриран безскрупулно от ЦРУ.
Не се допуска дори да използва местоимението "аз".
Трудно ми е да го представя, ако не мога да говоря за историята,
за това, което става.
Тук се вижда, че е зачеркната едносрична дума.
Вместо да води безкрайни дела,
Суфан публикува доклада си с цели зачеркнати страници.
Този протест затрудни много интервюто ми с него.
Наричате го Борис. Това ли е истинското му име?
Не. Не може да говоря за него или да спомена истинското му име.
Това е Борис. Истинското му име е Джеймс Мичъл.
И той пише книга за разпитването на Абу Зубайда,
но получава пълно сътрудничество от ЦРУ,
защото той е авторът на ТИР -
съкращение за така наречените от ЦРУ "техники на интензивния разпит".
За останалия свят това са изтезания.
Ако шефът казва, че е законно, особено ако президентът одобри,
няма да навлизам в нюанси
за това какво мисли за тях някой в мазето или някакъв журналист.
Готов съм да си разменим местата,
ако мислят, че могат да защитят американците по-добре.
Ако долавяте раздразнителност в гласа на Мичъл,
тя се дължи на недоволството му от представянето на неговата роля.
Затова прие да даде интервю.
Заведох дело срещу ЦРУ за нецензурираната книга на Суфан.
Неочаквано Управлението отстъпи.
Суфан прие да разговаряме отново.
Вече можеше да ми каже истината за станалото.
След 11 септември непрекъснато обикалях света.
Накрая се върнах около Великден през 2002 г.
Надявах се да прекарам празника със семейството си в Пенсилвания.
Но ми се обадиха, че трябва да разпитвам Абу Зубайда.
Повикаха ме, защото бях разследвал "Ал Кайда" от известно време -
атентати в посолства в Източна Африка,
атака срещу миноносеца "Кол".
Мои източници ми докладваха за Абу Зубайда.
Абу Зубайда не беше се появил изненадващо за мен.
Той беше индивид, терорист, оперативен работник,
когото бях следил известно време.
Затова тогава ФБР и ЦРУ прецениха,
че трябва да помагам на ЦРУ да разпитва Абу Зубайда.
Март 2002 г.
Заловиха Абу Зубайда при престрелка в Пакистан.
Незабавно беше изпратен
в тогава чисто новия първи затвор на ЦРУ.
Персоналът там беше назначен буквално за дни.
Място за задържане "Зелено"
Северен Тайланд
Пристигнахме с ЦРУ,
няколко служители, медик и двама лекари.
Обясниха на мен и Стив Годин - моя партньор тогава,
че не сме там да разпитваме Абу Зубайда,
а само да помагаме на ЦРУ да провежда разпита,
защото имахме знания и бяхме запознати с темата.
Прочетоха ни инструкции. Обясниха ни, че беше нещо ново.
Това беше съвсем друг свят.
Целта беше да се предотврати следващ 11 септември.
Целта не беше обвинение.
Промени обсега и естеството
на всичко, което бяхме вършили с Али до този момент.
Отидохме до мястото в много изолиран район.
Не влязохме в добре уреден да го наречем "обект".
Беше някаква къща.
Скоро пристигна линейка
и внесоха Зубайда в къщата покрай нас с Али.
Абу Зубайда беше заловен във Файсалабад, Пакистан.
Беше ранен при опит за бягство.
Нуждаеше се от интензивни лекарски грижи.
Беше прострелян няколко пъти, предимно в корема и в крака.
Двамата с Али забелязахме нещо много странно.
По някаква причина командващите се съмняваха
дали наистина е Абу Зубайда.
Попитахме началника на базата кога иска да започне разпита.
Той каза: "Ние с хората ми нямаме представа кой е този.
Не знаем нищо за тези групировки.
За вас той е известен". Аз потвърдих.
Той каза: "Какво чакате? Отивайте да го разпитате".
Със Стив влязохме.
Абу Зубайда беше окован за количката.
Имаше голяма торба на главата.
Аз го поздравих
и попитах как се казва.
Не изглеждаше като на снимките. Нямаше брада.
Изглежда беше претърпял процедура за промяна на лицето.
Окото му беше мътно.
Едното око беше инфектирано.
Изглеждаше объркан.
"Кой е този, който ми говори на арабски, и къде съм попаднал?"
Попитах го как се казва. Отговори "Дауд".
Беше един от псевдонимите му. Означава "Давид" на арабски.
Казах: "Добре. Може ли да те наричам Хани?".
Погледът му казваше: "Разкрит съм".
Майка му го нарича галено "Хани" в детството му.
Беше шокиран да чуе това име от мен.
Саудитска Арабия
Той се казва Заин ал-Абидин, но майка ми го нарича Хани.
Хани беше 5-6 години по-голям.
Беше добър художник. Обичаше да рисува.
Спомням си първата негова рисунка.
Ръка държи перо и рисува око, от което капе сълза.
Той носеше болка. Изразяваше чувствата си с рисунки.
Прелиствам дневника му и си спомням много хубави неща за него.
Той беше добър и забавен по-голям брат.
Не помня да е бил вярващ.
Свиреше на пиано. Водеше момичета горе.
Пушеше. Излизаше с приятели.
При залавянето на Абу Зубайда в Пакистан
агенти на ФБР и ЦРУ смятат,
че са арестували зъл организатор на "Ал Кайда".
Намират снимки с дегизировки, фалшиви паспорти,
списък с оперативни работници на "Ал Кайда"
и видеозапис от скривалище в Афганистан.
Операциите, приписвани на шейх Бин Ладен...
Признавам, че съм един от най-твърдите им поддръжници.
Видеото е инкриминиращо, но други материали
включват доказателство за по-сложен характер.
В един дневник младият Хани пише до себе си в бъдещето
с надежда бъдещият Хани - Хани 2, да има мъдростта
да разбере трудния живот на Хани 1 - палестинец в изгнание.
След детството си в Саудитска Арабия пътува няколко години,
сменя учебни заведения, работни места и любовни връзки.
Дневниците му са пълни със случайни връзки.
Опитва се да съвмести сексуалния си апетит с исляма.
От Банкок до Манила и Сейнт Луис той е пътешественик без корени,
а саундтрак на живота му е музиката на Крис де Бърг.
През 1991 г. се озовава в Индия
и таи растящ гняв към отношението на Израел към палестинците.
Усещането за несправедливост го води като много мюсюлмани
в страната на джихад.
Хани 1 пише: "Крис де Бърг да върви по дяволите.
Искам да бъда мъченик".
Абу Зубайда отива в Афганистан в началото на 90-те.
В битка срещу режима на Наджибула
е улучен от куршум и губи паметта си.
След като се възстановява,
отива при "Ал Кайда" и иска да се присъедини към тях.
Те се колебаят да приемат човек като него
заради душевното му състояние.
Не получава одобрение и го приема лично.
Мисля, че не е простил на "Ал Кайда" за това.
Започва да действа самостоятелно.
Става независим помощник, базиран в Пакистан.
Подправя паспорти, урежда пътувания и връзки.
Създава тайна мрежа за много джихадисти,
които искат да стигнат до лагера в Халдан, Афганистан.
Мнозина идват от различни групи по различни причини,
но Халдан става център за вербуване на помощници за Бин Ладен.
Халдан не е част от "Ал Кайда",
но мнозина във Вашингтон са убедени, че е така.
В първите дни Абу Зубайда
се смяташе за едра риба в организацията "Ал Кайда".
Беше едно от малкото имена, които ми бяха познати.
Преди 11 септември сведенията ни за йерархията в "Ал Кайда"
бяха много непълни.
Освен Бин Ладен и заместника му Ал-Зауахири
знаехме самоличността
само на няколко висши лидери на "Ал Кайда".
Абу Зубайда беше от малцината, които бяхме засекли.
Натъквахме се често на него
като помощник, може би като оперативен командир.
Когато вървяхме по възможна следа
до съоръжение на "Ал Кайда" или индивид,
попадахме на името на Абу Зубайда.
В дневниците от преди 11 септември Зубайда се дистанцира от Бин Ладен.
Той критикува САЩ за подкрепата за Израел,
но възразява срещу желанието на Бин Ладен да убива невинни.
Все пак става туристически агент за всякакви джихадисти,
в това число за редови войници от "Ал Кайда".
Това обърква ЦРУ.
Полеви агенти го посочват като независим,
но анализатори във Вашингтон вярват твърдо,
че той е номер три или четири в "Ал Кайда".
Изглежда те го смятат за централна фигура,
от която да измъкнат всякакви сведения за "Ал Кайда"
и по-важното, да получат сведения за това какво предстои.
Целта беше да научим дали има непосредствена заплаха.
Нямахме време да си играем.
В хода на разговора попитахме: "Как мислиш, че те хванаха, Хани?
Кой твой ход ни доведе до теб? Какви грешки допусна?".
Изведнъж той заговори за операция, която е планирал,
за атака в страна, приятелска за Съединените щати.
Принудихме правителството да ни даде копие от записките на Али Суфан
от разпита на Абу Зубайда.
Заговорът включва 100 000 долара от Саудитска Арабия
за операция, която да се проведе в Палестина.
Беше много сложна операция.
Мислеше, че заради всички обаждания и това, което е вършел,
е бил заловен.
Ние не знаехме за тази операция.
Записахме показанията, изпратихме ги в централата и зачакахме.
В централата на ЦРУ
Джордж Тенет се радва, че Абу Зубайда е проговорил
и помага да предотвратят нови заговори.
Той иска да поздрави участвалите агенти от ЦРУ.
Когато Тенет научава, че е постигнато от агенти на ФБР,
той избухва яростно. Нарежда на подчинените си
да намерят екип от ЦРУ да поеме разпитите.
Служителите на ФБР на място смятаха, че Зубайда сътрудничи
и че изграждат връзка на разбирателство с него.
Това не ми беше предадено тогава.
Служителите на ЦРУ бяха убедени,
че той премълчава по-чувствителни и важни сведения.
Не ми казаха, че според агентите от ФБР
Зубайда казва каквото знае, но ще отнеме малко време.
Ако бяха ми казали и бях го предал на ръководството на ЦРУ,
мисля, че щяха да ми отговорят:
"Не разполагаме единствено с време".
Времето играе странна роля в тази история.
Има силен натиск да се измъкне информация от Абу Зубайда,
за да се предотвратят нови атаки.
Обичайното оправдание за изтезания е теорията на тиктакащата бомба.
Ако бомбата тиктака, няма време за любезности с лошите.
Странното е, че ЦРУ не е готово да свали ръкавиците.
Управлението трябва да измисли нов вид разпит,
за който да не затворят агентите му, а за това е нужно време.
През това време в Тайланд
разпитващите от ФБР получават важна информация от Абу Зубайда.
Неочаквано ЦРУ изпраща телеграма
с нареждане да прекратят разпита.
Това обърква агентите от ФБР. Нали всичко е било неотложно?
Но заповедта е ясна.
Трябва да чакат пристигането на екип от централата на ЦРУ.
Във Вашингтон ЦРУ се опитва трескаво
да реши кого да включи в екипа.
Вече не остава време за губене.
Ще видите запис на показанията по дело
срещу ключови участници в програмата за разпити на ЦРУ.
Вдигнете дясната ръка.
Заклевате ли се... Другата ръка.
Мъжът със синьо-бяла вратовръзка е Хосе Родригес.
През 2002 г. оглавява Контратерористичния център на ЦРУ.
Тенет го притиска да замени разпитващите от ФБР
и да намери кой да състави бързо нова програма за разпити на ЦРУ.
Искам да насоча вниманието ви към периода,
през който са наети д-р Мичъл и д-р Джесен.
За протокола, д-р Мичъл и д-р Джесен присъстват днес.
Избрахте ли д-р Мичъл за работа в КТЦ?
След като беше препоръчан и се срещнах с д-р Мичъл,
аз препоръчах той да продължи да работи с нас.
Ще прочета откъс от книгата ви "Твърди мерки". Виждате ли?
Прилича на вас. - Прилича на мен.
Погледнете на страница 55.
Виждате ли? Във втория абзац четем изречението:
"Два дни след залавянето на АЗ издирихме подизпълнителя
и попитахме дали ще придружи екип от КТЦ до секретно място,
където се надявахме Абу Зубайда да бъде разпитан."
Видяхте ли? - Да.
Първо АЗ означава "Абу Зубайда". Вярно ли е?
Да.
А споменатият подизпълнител е д-р Мичъл. Вярно ли е?
Да.
Как се свързахте с него два дни след залавянето на АЗ?
Допуснах, че е в централата. Някой беше го потърсил.
Не го направих лично.
Някой от КТЦ го беше потърсил.
Джим Мичъл е идентифициран,
защото един от главните юристи на Контратерористичния отдел
има брак с друг служител на ЦРУ,
работещ в Офиса за техническо обслужване.
Той включва психолог.
Има психолог на договор - Джим Мичъл,
който пише доклад за ЦРУ.
Той се основава на предполагаемия наръчник на "Ал Кайда"
и включва подробности за разпити.
Наричат наръчника "манчестърски",
защото е намерен в Манчестър, Англия, от Али Суфан.
Бях в Манчестър да разследвам член на "Ал Кайда".
Претърсихме къщата му.
Намерихме написания на ръка Манчестърски наръчник.
Съдържа предимно инструкции за война в градски условия.
Има раздел за това какво става, ако те заловят,
какво да очакваш да понесеш.
Говори за много сурови техники -
бой, изнасилване, содомия,
изтезаване на семействата.
Такива неща се втълпяват на членовете на "Ал Кайда".
Суфан вижда, че това е скалъпен терористичен памфлет,
но ЦРУ допуска, че може да бъде прозорец към ислямското съзнание.
Те наемат психолога Джеймс Мичъл да го анализира.
Той и колегата му Брус Джесен заключават,
че наръчникът е инструкция за объркване на разпитващите,
което може да се преодолее
само със сурови физически и психологически контрамерки.
Тези техники са по-меки
от изтезанията, включени в наръчника,
ЦРУ одобрява посланието.
Мичъл няма никакъв опит във воденето на разпит,
но е единствен кандидат
за задачата да създаде нова система за разпити на ЦРУ.
Няма специализирана комисия.
Не търсят ФБР, Министерство на отбраната,
друга агенция в САЩ или чуждестранна организация.
Подборът на кадри е по-случаен.
Юрист в КТЦ, чиито снимки са премахнати от интернет,
пита жена си дали познава някого, който да свърши работата.
Юристът казва:
"Абу Зубайда е заловен. Не знам какво ще го правим".
Тя казва: "Един колега в офиса написа доклад
за предполагаем наръчник на "Ал Кайда".
Говори с него".
Април 2002 г.
От ЦРУ ми се обадиха и казаха: "Ела тук утре".
Беше ми любопитно.
Прозвуча като сюжет на комикс. Затова отидох.
Спрях на най-далечното място на паркинга. Не намерих друго.
Сградата е лабиринт от коридори и стаи.
Стигнах до вратата и ме вкараха в стаята.
Казаха, че са заловили Абу Зубайда.
Попитаха дали ще тръгна с разпитващия екип
да им помогна да разберат
дали прилага сложна съпротива на техниките на разпит,
за да откаже да предостави информация.
Казахте, че е оказал психологическа помощ.
Какво означава? - Той предостави проучване
и оказа психологическа помощ на Управлението.
Направил ли е проучване? - Предполагам.
Не знаете ли? - Не.
Джим Мичъл влиза и казва, че има опит във воденето на разпит.
Описва какво би направил и Хосе Родригес казва: "Нает си.
Ще те качим веднага на полет до първото място за задържане".
Няма други проверки.
Първите дни бяха много хаотични. Той беше тежко ранен.
Понякога по време на разговор
лекарите влизаха да сменят превръзките му.
Понякога медиците казваха,
че не може да говорим с него, защото трябва да си почине.
Казваха, че е обезводнен. Със Стивън се грижехме за него.
Слагахме лед на устните му.
Али държеше ръката му, търкаше челото му, молеше се с него.
Казваше: "Дръж се, братко. Няма страшно.
Ще се погрижим за теб. Ще се оправиш".
Той беше покрит с фекалии.
По-късно, около 2-3 ч.,
медикът влезе и попита дали този мъж е важен.
Отговорих, че според мен да.
Той каза: "Ако мислиш, че има информация,
измъкни я. Говори с него сега". Попитах защо.
Каза: "Защото има сепсис. Може да не доживее до сутринта".
Началникът на базата изпрати телеграма за ситуацията.
Отговорът беше кратък и ясен: "Не допускайте да умре".
Трябваше да измислим прикритие да го откараме в болница.
Носехме военни униформи. Казахме, че е наш войник,
който е полудял, бил е ранен
и затова го караме за лечение.
Абу Зубайда - полеви командир от "Ал Кайда", говори.
Проблемът е, че разпитващите не знаят дали да му вярват.
Не знам дали искам да докладвам всеки ден
какъв оптимист е за ситуацията си.
Той не е добре. Има няколко огнестрелни рани.
Кога ще се възстанови и ще започне да сътрудничи?
Времето ще покаже.
Докато Абу Зубайда е в болница, настъпва промяна.
В това време Джим Мичъл е изпратен на мястото за задържане.
Той влиза като наблюдател да предоставя сведения на ЦРУ.
Но влиянието му става очевидно.
Обсъждат връщането на Абу Зубайда в чисто бяла стая,
където е много светло и студено.
Ще го държат гол и ще го лишават от сън.
Тези идеи се предлагат.
Той не води разпита лично, но идеите са негови.
Тогава не са ви молили да помагате при разпитите.
Не и да ги провеждам.
Искаха от мен да помисля заедно с всички разпитващи
какви контрамерки може да приложат,
ако той използва техники на съпротива.
Той се възстановяваше в болницата.
Лекарите ни позволиха да говорим с него.
Продължихме разговора за това какво знае за заговор.
Попитах: "Знаеш ли дали Бин Ладен планира да направи нещо?".
Каза: "Ал Кайда" планира нещо. Той си има свои хора".
Попитах дали знае за операция в ход.
Каза: "Има операция срещу съоръжение на САЩ в чужбина".
Попитах кой провежда операцията. Каза: "Ал-Заят".
Знаем, че това е псевдоним на Абу Мохамед ал-Масри,
замислил атентатите в посолства в Източна Африка.
С Али решихме да му покажем снимка на този мъж.
Ако го разпознае, значи работи с нас.
Не казвам, че ни дава всичко, което знае,
но това означава,
че вече можем да задаваме въпроси, чиито отговори не знаем.
Имах електронен бележник - "Хюлет Пакард Джорнада".
Стив качи постера на 22-ма издирвани терористи,
пуснат от ФБР след 11 септември.
Включваше участниците в атентатите в Източна Африка,
миноносеца "Кол" и кулите "Кобар".
Включваше всички от Мугние до Бин Ладен.
Стив отвори снимка и ми подаде устройството.
Не проверих дали е на подходящия човек.
Показах я на Абу Зубайда и попитах дали е той.
Абу Зубайда каза: "Не е той".
Бях убеден, че Ал-Заят е Абу Мохамед ал-Масри,
и мислех, че ме разиграва. Това ме подразни.
Казах: "Спасихме живота ти. Седим тук като твои близки,
а ти още ни разиграваш".
Абу Зубайда ми се ядоса и каза:
"Стига, братко. Не ви разигравам. Знаете кой е".
Попитах го кой е.
Той каза: "Това е Мухтар".
Когато каза "Мухтар", сърцето ми спря.
Мухтар, когото Абу Зубайда разпозна на снимката,
беше Халид шейх Мохамед.
След 11 септември имахме операция в Афганистан и намериха
видеозаписи и документи във военния комитет на "Ал Кайда".
На едното видео Бин Ладен говори с парализиран молла.
Говори за 11 септември, хвали изпълнителите и операцията.
Постоянно сочи към човек, стоящ до камерата,
и казва "Мухтар".
След това говори за сънища, в които "Ал Кайда"
играе карате с Америка, а Мухтар е треньорът.
Той сочи към Мухтар.
Знаехме, че Мухтар е важен, но нямахме представа кой е.
Абу Зубайда не биваше да види, че не го знаем.
Казах: "О, Мухтар", а той: "Да, мъжът,
който планира операцията със самолетите".
Говореше за 11 септември.
Каза, че Халид шейх Мохамед го е посетил.
Планирал да отвлече самолети "Чесна"
и да ги разбие в Световния търговски център.
Търсел ресурси за операцията.
Зубайда му казал:
"Аз нямам такива възможности или такива ресурси".
Но когато Халид шейх Мохамед представил идеята
на Осама бин Ладен и негови висши лейтенанти,
Бин Ладен не бил очарован. Той казал:
"Защо ще воюваш с брадва, ако може да тръгнеш с булдозер?".
Но отново трябваше да скрием, че е казал нещо, което не знаехме.
Погледнах снимката и казах:
"Стив, дал си ми снимка на Халил шейх Мохамед".
Стив я погледна и разбра точно какво става.
С Али излязохме разтреперени. Наистина ли се случи?
Имахме атентатора от 11 септември. Беше важен момент.
Изпратихме сведенията в ЦРУ. Бяхме опиянени.
Разкрихме автора на атаките и още един заговор.
Вършехме си работата и усещахме,
че се получава добре. Бяхме доволни от това.
Хората ни от ЦРУ ми докладваха всяка вечер за напредъка.
Те бяха все по-убедени,
че макар да дава полезна информация,
сигурно премълчава по-важните неща
като място и време на друга голяма терористична атака.
Хора от Контратерористичния център решиха,
че стандартните техники за разпит няма да дадат резултат.
Трябваше да се направи нещо по-агресивно.
Абу Зубайда беше преместен от болницата.
Върнаха го на мястото, където беше първоначално.
На секретното място беше дошъл нов екип от КТЦ.
Той включваше индивиди, на които ще дам псевдонимите,
които използвах в книгата си.
Уилсън е един от най-добрите поведенчески анализатори в ЦРУ.
Имаше богат опит в различни региони, особено в Близкия изток.
Бях работил с него.
Ед е един от разпитващите в ЦРУ.
Проведохме няколко разпита заедно.
Франк обслужваше полиграфа.
Имаха и подизпълнител. Наричам го Борис,
но след това той говори активно по темата.
Едва ли някой ще възрази да използвам истинското му име -
Джеймс Мичъл.
Хората, които бяха провеждали много разпити,
не успяха да изпълнят задачата от ЦРУ.
Искаха да използват знанията ми по психология
като оръжие срещу враговете, за да ги накараме да говорят.
Уилсън представи Мичъл с думите, че познава разпитите
и има стратегия, която може да проработи.
Със Стив се спогледахме.
"Ние имаме напредък. Защо търсите нещо друго?".
Наредиха ни: "Прекратете работа.
"А отборът" ще поеме. Вие приключихте".
Мичъл каза: "Отнемете му всичко до такава степен,
че животът, смъртта, удобствата му да зависят от разпитващия".
Мичъл каза - и няма да забравя движението на пръстите му:
"Трябва да намалим способността да се съпротивлява".
"Така веднага ще започне да сътрудничи
и ще ви даде каквото искате.
Ще вижда само разпитващия - един разпитващ без други.
При следващата среща кажете: "Шефът не е доволен от теб".
Представяте шефа, който ще бъде Ед,
а после тръгвате и няма да го видите повече.
Това е. Ед ще бъде неговият бог".
С новия бог идва нов бял рай.
След години, вече в Гуантанамо,
Абу Зубайда дава описание и рисунки
за случилото се с него в Тайланд.
Слагат го в килия.
Включват скрити камери, които записват всичко.
Той е гол. Не носи никакви дрехи.
После Ед влиза и му казва: "Кажи ми каквото искам да знам".
Абу Зубайда го поглежда и пита: "Какво искаш да знаеш?".
Ед не може да му каже нищо.
Инструктиран от "експерта", Ед може единствено
да се обърне и да излезе.
Добавят нещо да влошат състоянието на Абу Зубайда -
силна музика.
След това изчакват 12 часа.
Той го повтаря: "Кажи ми каквото искам да знам".
"Какво искаш да знаеш?" Той излиза.
Първоначално пускаха музика, взета от надзирателите.
За нас беше също толкова зле.
Бяхме в същата сграда, недалече от него, и тя гърмеше.
Преминахме към генератори на бял шум,
защото никой не искаше да слуша тази музика.
Преминаха към лишаване от сън. "24 часа не помагат.
Може би трябват 48. С 48 часа не стана.
Може би трябват 72." И нищо не излизаше.
Решиха да се върнат към силната музика.
Пускаха до безкрайност една и съща песен много силно.
Помните ли песента?
Беше на "Ред Хот Чили Пепърс". Беше единственото сиди там.
И то се въртеше.
Преди ги харесвах, но вече не ги слушам.
Говорих с Уилсън - другия психолог.
Казах му, че това е лудост.
Той каза: "Този мъж е специалист и знае какво прави.
Ако успее, ще бъде много добре.
Нямаме време и експерти да говорят с всички хора.
Дай му шанс".
Гледах Уилсън и си мислех, че той само е добър войник
и казва заучения текст.
Беше взето решение на място, много над всички ни.
В един момент Гонзалес одобри всичко.
Питах се кой е Гонзалес. Дали е от МП?
Тогава не знаех кой е Гонзалес.
Той каза: "Не, мисля, че е адвокат на Буш".
Попитах дали е от МП.
Той каза: "Едва ли. Мисля, че е от Белия дом".
Казах, че ни трябва МП.
Казаха, че МП е одобрило устно.
Устно одобрение не означава нищо. Вие сте от ЦРУ, аз съм от ФБР.
Знаете, че ако не е на хартия, не съществува.
Устното одобрение идва от Джон Ю от Министерство на правосъдието.
Той потвърждава неофициално
пред ЦРУ, Белия дом и Министъра на правосъдието,
че експериментите на Мичъл не се смятат за изтезания,
ако разпитващите не целят да причинят силна болка и страдание.
Тези неща продължиха през април и май.
Изведнъж сведенията, които идваха преди, секнаха.
Хората във Вашингтон питаха какво става.
От няколко дни нищо не идваше от базата.
Макар че всичко, поискано от тях, беше одобрено,
нищо не идваше.
Уилсън започна кампания да включат Стив и мен в разпитите.
Това беше първо нарушение на кардиналното правило на Мичъл
той да вижда само един човек - Ед, който ще бъде неговият бог.
Неочаквано се върнахме.
Приготвих чаша чай и го занесох на Абу Зубайда.
Казах: "Вземи. Ще ти стане по-добре".
Завихме го, за да се стопли.
Аз казах нещо на Уилсън, когато отново ни включи.
Казах: "Отказвам да говоря с него, докато е гол.
Знам, че е ваше правило, одобрено от Лангли,
но няма да вляза там".
Абу Зубайда взе чая, отпи,
погледна ме и се усмихна.
Беше трудно да продължа разговорите с него.
Той не знаеше какво става.
Но се опитахме да разговаряме и успяхме да го върнем.
Възстановихме отношенията си.
Понякога може да седнеш и да говориш с него за всичко
от социална до икономическа справедливост.
Той не беше типичен член на "Ал Кайда".
Рядко говореше за религия.
Казваше, че американски корпорации контролират света,
САЩ унищожават зърно и земеделска продукция,
за да поддържат цените.
Американците харчат много пари за домашни любимци,
когато хора в цял свят гладуват.
Не споря с него.
Използвам тези възможности да се сближа с него.
Позволявам му да ме поучава и така му давам нещо.
Давам му възможността
да изкаже схващанията си за САЩ и света.
Казах: "Отивам за кола. Искаш ли нещо?".
Каза: "Пепси". А аз: "Сериозно ли?
След едночасова лекцията за корпорациите искаш пепси?".
Каза: "Да, срамувам се, но обичам пепси".
Мичъл продължи да се меси.
Веднъж със Стив отидохме да говорим с него.
Влязохме в килията и вътре беше адски студ.
Абу Зубайда беше чисто гол на циментовия под.
Беше посинял.
Излязох и попитах дали си играе с температурата.
Той отрече. Казах: "Влез да провериш".
Сложи маска, влезе, провери показателите,
върна се и каза: "Няма му нищо. Той е добре".
Сякаш ние си измисляхме.
Манипулирахте ли температурата?
Видях манипулиране на температурата, но не помня.
Няма причина да го крия. Разбирате ме.
Не помня манипулиране на температурата.
Не помня някой конкретно да е манипулирал температурата.
Не го помня. Видях го в рапортите.
Ако е ставало, аз не съм бил там.
Често беше гол. Това беше обсъдено с лекарите.
Имаше дълбока рана на крака и се опасявахме от инфекция.
Не казвам, че само затова беше гол.
Целта беше да се чувства уязвим и да му бъде неудобно.
Изглежда всички трябваше да отстъпват пред Мичъл.
Спускаха ни въпроси като: "Да приемем на теория,
че ще извършиш атака срещу САЩ. Къде би го направил?".
Зубайда казваше:
"Бих избрал забележителности, от което ще ви заболи.
Може би Бруклинския мост или Статуята на свободата".
По-късно този ден или на следващия видяхме по CNN,
че Статуята на свободата и Бруклинският мост са затворени.
Боже мой. Това беше лудост.
Личи какъв оперативен работник беше.
Трябва да разбереш какво става, но най-важното при разпита
е как заподозреният разбира доказателствата срещу него.
Например, имахме три записани обаждания от Абу Зубайда.
Но нямаше да помогне, ако той знаеше, че са само три.
Ще има различно впечатление от информацията срещу него.
Купихме много празни аудиокасетки и ги маркирахме надлежно.
Планирахме разпита така, че ако той се опита да излъже,
да насочим разговора към запис, който имаме.
По случайност на единия запис Абу Зубайда забравя да затвори
и се чува какво става на заден фон.
Той мислеше, че на тези записи има не само обаждания.
Мислеше, че сме подслушвали дома му.
Променихме впечатлението му за това какво имаме и той проговори.
След миноносеца "Кол"
талибаните затвориха тренировъчните лагери в Афганистан.
Когато затварят Халдан,
Абу Зубайда вече не може да изпраща хора там.
Затова отива в Афганистан.
Тогава за пръв път се среща с Осама бин Ладен.
Когато пристига, те казват:
"Това ли е Абу Зубайда, за когото чуваме?".
Той става много известен в джихадистката мрежа.
Урежда пари, урежда персонал, превежда хора нелегално.
Абу Зубайда може да уреди всичко необходимо.
Те му осигуряват защита в Кандахар.
Той работи с тях и се ползва с доверието им.
След 11 септември Абу Зубайда решава да се възползва.
Осама бин Ладен е нашият шейх и модел за подражание.
Нека Бог го възнагради.
Шейх Осама бин Ладен е наш шейх и пример за подражание.
Той иска да пусне клип, да го продаде на западни медии.
Молим Бог да даде успех на нас и на него.
Казва, че всички муджахидини са подчинени на Бин Ладен.
Той е техен емир в борбата срещу САЩ и така нататък.
Иска да проведе различни операции.
Получават сведения, че Абу Зубайда
е изпратил американския гражданин Хосе Падия при Халил шейх Мохамед,
за да го изпрати в САЩ
да се присъедини към "другите на място"
и да направи мръсна бомба
или да извърши някаква друга атака.
Всъщност не беше...
Не мюсюлманинът от ФБР измъкна информацията за Хосе Падия.
Говорите за Али Суфан. - Не беше Суфан.
Беше другият, чието име не мога да дам,
защото правителството още го пази,
без значение какво знае пресата.
Какво стана онази нощ? Бяха го държали буден...
Това е странен момент от интервюто.
Мичъл реши да хвърли сянка върху Суфан - агента мюсюлманин.
Но същевременно призна,
че ФБР, а не ЦРУ получава важната информация за Хосе Падия.
По-късно ЦРУ се опитва да промени историята
с твърдение, че ТИР са накарали Абу Зубайда да каже за Падия.
Това твърдение е невярно.
Падия беше арестуван с умна полицейска работа.
Получихме информация от Абу Зубайда за двама души.
Телеграфирахме.
Умен разузнавач в Пакистан вижда телеграмата
и си спомня, че е видял паспортите на двама души,
отговарящи на описанието.
Някой казва, че е видял американец и британец,
а американецът е бил там за нов паспорт.
Проследяват нишката, докато разберат дали е той.
Чух, че Абу Зубайда е разпознал Падия на снимка.
Мисля, че Падия е арестуван през май 2002 г.
Не е разпознал Падия на снимка. Не сте чули правилно.
Напълно ли сте сигурен? - Аз бях там.
Аз наблюдавах всички разпити
и затова съм напълно сигурен.
Всъщност според разсекретени телеграми
Абу Зубайда разпознава Падия на снимка.
Също така споделя, че Падия не е терористичният организатор,
за какъвто ЦРУ го смята.
Искат да отидат в САЩ, да отвлекат камион с уран,
да откраднат урана и да построят мръсна бомба.
Абу Зубайда питал: "Как ще обогатите урана?".
Казали му: "Слагаме го в кофа, въртим я много бързо
и така се обогатява".
Той им казал: "Не става така".
Зубайда казал: "Точно това ще направим".
Само ги предразполагал. "Този не ми трябва да прави бомба,
а защото има американски паспорт."
Знаел е каква стойност има
за хората, планиращи истински операции.
Казал на Халил шейх Мохамед: "Изпращам ти двама души.
Ако могат да ти послужат за операция, твои са".
Халил шейх Мохамед изпраща Хосе Падия в САЩ
да взриви няколко жилищни сгради.
Той е арестуван в Чикаго на 8 май,
само 15 дни, след като Абу Зубайда го посочва.
Въпреки сътрудничеството на Зубайда,
ЦРУ и Мичъл настояват да бъде притиснат по-силно.
Дори когато ни върнаха при нашето условие,
още играеха игри.
Един ден влязох и видях ковчег в стаята.
Всъщност влязох в него. Чувството не е приятно.
Стремиш се да бъдеш професионалист, да мислиш за мисията,
но за съжаление, всеки ден го връщаш
и те продължават с играта.
Дотогава всичко, което виждах, граничеше с изтезание.
Сега дори преминахме границата.
Обадих се в централата на ФБР. Потърсих шефа си в Ню Йорк.
Казах: "Искам да си тръгна. Не мога да остана.
Ако остана, вероятно ще арестувам този мъж.
Това е лудост".
Той каза: "Добре, незабавно напусни мястото".
С това приключи работата ми в секретния затвор.
Суфан и операторът на полиграф от ЦРУ се връщат в Щатите.
По неясни причини и целият разпитващ екип се връща.
Всички въпроси и отговори спират.
Оставят Абу Зубайда сам в килията.
Единственият звук е свистенето на машината за бял шум.
Али Суфан има над сто страници записки от разпитите.
Макар и цензурирани, се виждат детайли за бъдещи заговори
и портрети на членове и приближени на "Ал Кайда",
как работят и какво планират.
За ФБР това е съкровищница от доказателства
и показва, че Абу Зубайда сътрудничи.
ЦРУ е на друго мнение.
Анализатори във Вашингтон са сигурни, че премълчава нещо,
защото не казва това, което искат да чуят.
Време е да свалят ръкавиците.
Изтезавали сме и преди.
Изтезавахме на Филипините. Изтезавахме във Виетнам.
Ние сме сред най-големите насилници на земята.
Ако го отричаме, отричаме действителността.
Но ние бяхме лидери в усилията ООН да гласува
Конвенция против изтезания, жестоки и необичайни наказания.
Ние бяхме инициатори в нея да се включи фразата:
"Никакви екстремни обстоятелства за националната сигурност
не оправдават прекрачване на тази граница".
След 11 септември премахнахме всичко.
Казахме, че отпада от съображения за националната сигурност.
Това беше първото оторизиране на изтезанията като политика
от върховната власт в една страна.
Президентът Буш проправя пътя за изтезанията със заповед,
гласяща, че Женевската конвенция е неприложима за "Ал Кайда".
Това позволява на Джордж Тенет да изпробва нещо различно,
докато се смята, че Абу Зубайда е член на "Ал Кайда".
Днес президентът Буш реши,
че "Ал Кайда" е международна терористична групировка.
Ако членовете на "Ал Кайда" не са като другите военнопленници,
е възможно да се прилагат други техники на разпит,
но не толкова, че да причинят трайно увреждане,
което ще свидетелства за изтезание.
Така ЦРУ използва програма, разработена след Корейската война.
По нея измъчваме своите войници,
за да ги подготвим да понесат бруталността на други.
Ако сме го причинили на себе си, колко зле може да бъде?
В началото служех в разузнаването.
Но получих възможност да мина от другата страна
и да обучавам в устойчивост.
Програмата за засилен разпит е продукт
на страха на правителството след Корейската война.
Корейските разпитващи са майстори в манипулирането.
Знаят как да накарат хората да кажат каквото не искат да кажат.
В ЦРУ се питат: "Щом го правят, какво още могат?".
Позволете да ви представя нашите американски гости.
Простете донякъде отпуснатите им маниери,
но аз ги приведох в състояние или промих мозъка им,
както казват сега в Америка.
Вземи този шал
и удуши Ед Маволе.
Сержант, престани.
Тихо, Ед. Ти ще мълчиш и ще сътрудничиш.
Да, госпожо.
Страхът от промиване на мозъка, каращо пленниците да изпълняват,
кара всеки род войски да създаде школи за войници
да се учат да оцеляват, да избягват пленяване, да мълчат на разпит
и да избягат, ако е възможно.
В школата за ВВС близо до Спокейн, Вашингтон,
Джеймс Мичъл преподава съпротива.
Основният курс от две части трае няколко седмици.
В частта "Буболечки и плодове"
се учат да оцеляват и избягват залавяне.
Втората част
включва оказване на съпротива на разпит.
По същество там минават курс по опазване на тайни.
Емоциите ни показват ресурси, с които не знаем, че разполагаме.
Но същите емоции - страх, гняв или тревожност,
могат да ни попречат да оцелеем.
Гледайте към земята!
Представят различни стратегии за водене на разпит
и те учат да се съпротивляваш.
Феноменално добре съставена, системна професионална програма
отначало докрай.
Джим Мичъл помогна за разработването й.
Беше известен като педант на тема сигурност.
Когато бяха в ролята на разпитващи, симулираха изтезание.
Обучаваме хората да издържат, когато са подложени на стрес,
убеждаване, дори изтезания, за да не се създава пропаганда.
Бях в такава школа.
Обучават хората как да останат живи, ако бъдат пленени.
Учат хората да се съпротивляват. Не измъкват информация от тях.
Техниките се прилагаха като убеждаване
да признаят нещо, което не са направили, да кажат всичко.
Не са създадени и от най-лошите режими
като средство за получаване на точни сведения.
Джим има опит в тази сфера. Той наблюдава наши военнослужещи,
подложени на такива техники по време на обучението.
В школата не се преподава водене на разпит.
Тя учи хората как да мълчат на разпит.
Да това е целта на школата по оцеляване -
да учи хората да мълчат на разпит.
Но ако не разбираш разпита,
не можеш да окажеш съпротива. Няма да се получи.
Разпитът, който интересува Мичъл,
се корени в друг психологически експеримент,
в който пускат електрошок на кучета.
Целта е животното да придобие усещане за усвоена безпомощност.
Да приведат хора в това състояние
разпитващите подлагат затворници на техники от школата,
за да се чувстват безпомощни и да изпълняват всичко.
Защо сметнахте, че д-р Мичъл е квалифициран?
Заради опита му в школата.
Трябваше да направим нещо различно от преди
и той изглеждаше подходящ за това.
Защо изглеждаше подходящ? - Имаше огромен опит
и добра визия за това какво трябва да се направи.
В какво имаше голям опит?
В школата по оцеляване.
За какъв негов опит знаехте по онова време?
Беше прекарал много години в обучение на военнослужещи от ВВС.
Имаше ли друг източник за огромния му опит?
Интересуваше ме опитът му от школата по оцеляване.
Юни 2002 г.
След като ЦРУ заключи, че той премълчава информация,
изтеглиха всички в началото на лятото.
От разговорите, които се водеха, за мен беше ясно,
че са решили да приложат на Зубайда физическо убеждаване.
Мислех си: "Ако ще го прилагате, трябва да бъде нещо..."
Не че трябва да го правите, или е желателно, или законно,
но ако ще го правите, помислете
да приложите нещата от школите по оцеляване,
защото не оставят много трайни травми.
Те не оставят травми.
Дадох им списък с техники, които да обмислят.
Когато решиха да го изпълнят, те започнаха да...
Получихме всички документи, предоставени от ЦРУ.
Може да се проследи, без да разчитате на паметта ми.
Опитвам се да го разбера, защото интервюирахме Мичъл.
Той твърди, че по-скоро през юни, юли
е предложил програмата с ТИР.
Искам да подредя хронологията. - Това не е вярно.
През юни и юли имах обсъждане с Министерство на правосъдието.
Мога само да кажа,
че научих за техниките на интензивния разпит
в началото или средата на април.
Кога точно бяха създадени техниките?
Отговорът е разликата между кимване и писмен план.
През април и май Мичъл експериментира техниките,
които не са одобрени и узаконени.
Те трябва да бъдат систематизирани и одобрени писмено.
Екип пристигна в офиса ми един ден,
без да се обади. Нямах предварителна информация.
Казаха само, че се касаело спешно за оперативно предложение.
Бях поразен.
Първата ми реакция беше: "Вие сте луди.
Не бива да го правим. Не сме правили такива неща".
Помня как обикалях сградата на ЦРУ, пушех пура
и се опитвах да осмисля какво съм чул.
Започнах да разигравам сценарии как отивам при директора на ЦРУ
и казвам: "Да не го правим. Това е варварство и може би незаконно".
От друга страни си мислех, че всички експерти
казват, че само тези агресивни мерки
според тях ще накарат Абу Зубайда да ни каже
какво знае за друга терористична атака.
Мисълта за последиците беше нещо,
което не можех да одобря.
Това доведе до няколко срещи в кабинета на Джордж Тенет
с висшето ръководство на ЦРУ.
Предложихте ли друг списък освен този
на г-н Ризо или министерството? - Не.
Не сте предлагали друг списък на г-н Ризо.
Не.
Предложихте ли друг списък на Министерство на правосъдието?
Не.
Юни 2002 г.
Започнаха работа с Министерство на правосъдието,
но им трябваше одобрение от Тенет, за да продължат.
Срещнах се с Тенет и Ризо. Хосе Родригес ме качи горе.
Имаше още няколко души в стаята.
Поиска да опиша техниките и го направих.
Те обсъдиха всяка техника.
Сграбчване, притискане към стената,
нещо като разтърсваща техника.
Удари по лицето, няколко натоварващи пози.
Лишаване от сън в продължение на дни.
Най-голяма полемика предизвика уотърбордингът.
Не бях чувал за уотърбординг. Не знаех какво означава.
Описаха ми го като симулирано давене.
Друга включваше мнимо погребение.
Прозвуча ми като нещо от роман на Едгар Алън По.
Тенет стана да вземе пура. Той не пушеше в тази сграда,
но често държеше пура.
Кимна с глава на Ризо да го последва.
Наведе се и каза така, че да мисля, че не бива да чувам:
"Погрижи се да се узакони, преди да продължим".
Тогава реших да потърся
правен съвет от Министерство на правосъдието
дали някоя, или всички техники са законни
и дали преминават границата към изтезание.
Докато юристите във Вашингтон вземат мерки
никой да не бъде съден за прилагане на техниките на Мичъл върху Зубайда,
самият затворник е оставен сам в Тайланд.
Когато престанаха да идват сведения от Абу Зубайда,
Мълър попита Тенет
защо нищо не идва от Абу Зубайда, какво е станало с него.
Тенет му отговори:
"Вие го объркахте. Опитваме се да го оправим".
Бях шокиран, защото ако се опитват да получат одобрение на ТИР,
макар че са ги прилагали преди,
ако искат одобрение на ТИР
заради сценарий "тиктакаща бомба",
не може да оставят някого, без никой да го разпитва.
Има разлика между тиктакаща и надвиснала бомба.
В един момент разбрахме,
че бомбата е надвиснала, а не тиктакаща.
Тогава не го знаехме.
Попитайте ЦРУ защо се забавиха.
Не командвах аз. Не го направих аз.
Не го омаловажавам. Беше дълго време.
Знаете ли дали на Абу Зубайда
са задавани въпроси по време на изолацията?
Дали съм знаел ли? - Дали знаете сега.
Научих, че през един период не са му задавани въпроси.
Тогава знаехте ли го?
В самото начало,
когато ми описаха техниките ли?
Когато сте поискали
мнение за техниките от Министерство на правосъдието.
Не, не мисля.
На ЦРУ е възложено да спре следващата атака.
Абу Зубайда предоставя сведения до този момент,
но оставят единствения важен задържан
сам и без никакъв контакт.
През този период анализаторите още изпращат запитвания.
Един анализатор казва:
"Искам да науча повече за един човек от бележника на Абу Зубайда -
Абу Ахмед ал-Кувейти".
Но няма кой да попита за Абу Ахмед ал-Кувейти.
След близо десетилетие получихме местонахождението на Бин Ладен
чрез мъж на име Абу Ахмед ал-Кувейти.
Пропуснатата възможност да попитат Абу Зубайда през юли 2002 г.,
когато предоставя информация, за мъж от бележника му,
който е личен асистент на Бин Ладен, е забележителен провал.
Абу Зубайда е в изолация не заради самия него,
а заради политика и правни мнения.
Това беше идеята за твърд подход.
Искаме писмено потвърждение, че няма да ни съдите за изтезания.
В самото начало, в края на 2001 г., хора в Управлението -
в Контратерористичния отдел, в правния отдел,
обсъждат изтезания и използват думата "изтезания".
Темата на един имейл е "новини за изтезанията".
Не операторите, не полевите агенти, а юристите обсъждат
как ЦРУ да прилага изтезания, без да бъде съдено по-късно.
Искат от Министерство на правосъдието
отказ от съдебно преследване.
Пише: "Ако прилагаме изтезания, приемате ли да не ни съдите?".
След първоначалния брифинг от нашите хора
свиках среща в Белия дом.
Първоначалната реакция не само на юристите в МП,
но и на съветника в Белия дом и на юристите на Съвета за сигурност
съвпадаше с моята реакция: "Какво е това?".
Надхвърляше всичко, за което някой от нас е мислил.
Никой от събралите се юристи не каза: "Вие сте луди.
Тази администрация няма да направи нещо такова.
То е неморално, незаконно. Точка". Никой от тях не го направи.
Има два вида юристи.
Едните казват: "Какво искаш, шефе? Ще ти кажа дали е законно".
Другите казват:
"Какво искаш, шефе? Ще го направя законно".
Установих, че има поне шестима от втория вид в администрацията.
Започвам от съветника в Белия дом Алберто Гонзалес.
Но истинският Макиавели тук, което е обида към Макиавели,
беше Дейвид Адингтън -
съветник на Дик Чейни по всички правни въпроси.
Когато беше в Пентагона, го наричахме "странния Дейвид".
Мислехме, че никой не би го слушал, защото е луд.
Дейвид измисли начина да прикрият изтезанията
от кабинета на вицепрезидента, като използва Джон Ю и Джей Байби.
Юристите са вездесъщи.
Ако се съберат няколко, чиято философия гласи:
"Г-н президент, кажете какво искате, и ще го узаконя", не се шегуват.
В края на юли Кондолиза Райс даде отпор.
"Как е възможно уотърбординг, лишаване от сън,
затваряне в сандък като ковчег да не нанася трайна вреда?
Как може да го твърдите?"
Мичъл и компания се връщат към школата за оцеляване и казват:
"Имало ли е трайна вреда, нанесена от техниките?".
Отговорът от програмата е:
"Момент. Първо, това е учебен сценарий.
Членовете се подлагат за кратко
на техники, прилагани от врагове, които не спазват Конвенцията.
Второ, с цел получаване на сведения ли ще ги прилагате?
Те не са създадени за това".
По някаква причина ЦРУ не се консултира със свои експерти.
Един от тях е Чарлс Морган -
психиатър, изследвал ефектите от тренировъчната програма.
Той знае, че някои войници умират, а мнозина страдат от ПТСР.
Що се отнася до стреса, беше известно
от представените данни, публикувани в научната общност,
че нивото на стрес в програмата за подготовка
причинява хормонални и психологически промени,
по-големи от измерваните при експерименти с хора.
Този стрес може да бъде травматичен в подготвителната програма.
Той има такъв капацитет. Аз щях да го кажа.
Второто щеше да бъде,
че прилагането на техниките за получаване на информация
вероятно е много глупава идея.
Щях да го кажа, защото под въздействие на стрес
когнитивната функция и човешката памет отслабват.
Трябва да се постига разбирателство, за да се получат точни данни.
Никой не докладва това на Райс.
След месец или два получихме окончателно писмено становище -
първото от многото през годините,
наричани сега евфемистично "меморандуми за изтезания".
Първият меморандум се позовава на факти, представени от ЦРУ.
Но в него се казва, че ако тези факти се променят,
правната основа за изтезания може да изчезне.
Ако фактите изобщо не са факти?
В подкрепа на ТИР
ЦРУ представя психологическа оценка на Зубайда като обосновка
защо Управлението трябва да го подложи на нещо различно.
Прегледайте тези набързо.
Кажете колко важна беше психологическата оценка
за задействане на цялата програма за интензивен разпит.
Да, точно това е документът.
Твърде щедро е да се нарече "психологическа оценка".
Слагат му този етикет.
Но какво е...
И до днес, доколкото знам, не е известно кой я е писал.
Знаем, че е изпратена по факса на Джон Ю -
юрист от Правния съвет, на 24 юли 2002 г.,
когато той изготвя меморандума за изтезанията.
В меморандума, одобряващ интензивен разпит на Зубайда,
Джон Ю отбелязва, че техниките може да имат
траен деструктивен ефект върху Абу Зубайда.
Той пише, че затова е важно
да се знае нещо за миналото му и психологичния му профил.
Изведнъж този документ се появява,
в който пише какъв е той.
Основаха правна позиция на факти, представени им от ЦРУ.
Какви са фактите?
Че Абу Зубайда не сътрудничи, което е лъжа. Той сътрудничеше.
Имаше дискусия за твърдението на ЦРУ,
че Абу Зубайда оказва съпротива при разпит
и че е обучен за това.
Но няма никакво доказателство.
Всички документни доказателства сочат, че той винаги сътрудничи.
Пише: "Абу Зубайда в момента е трети или четвърти в "Ал Кайда".
Грешно.
Не е членувал в "Ал Кайда" и ние го знаехме.
Само един човек
посочва Абу Зубайда като трети или четвърти в "Ал Кайда".
Знаем го, защото правният отдел на КТЦ,
който дава информацията на Министерство на правосъдието,
обсъжда факта, че един човек го е казал
и оттегля показанията си през юни или юли 2002 г.,
преди МП да даде правно становище, но те оставят твърдението.
"Планира похищенията на 11 септември." Невярно.
"Твърди се, че е писал наръчника за съпротива при разпит."
Невярно.
"Участва във всички големи терористични операции." Невярно.
"Планира операцията за заговора "Милениум". Невярно.
"Ръководи стартиране на клетка на Бин Ладен в Йордания." Не.
"Управлява мрежа тренировъчни лагери на "Ал Кайда". Нищо подобно.
Представените като факти твърдения водят до законно одобряване
на новите техники за интензивен разпит.
Единственият въпрос е кой ще решава на място
кога да блъска затворника в стената и кога да прилага уотърбординг.
В един момент Хосе Родригес каза: "Ще провеждаш ли разпитите?".
Аз отказах.
Един от неговите старши служители се наведе към мен и каза:
"Наблюдавал си го с месеци, видял си какво е казал,
знаеш с какво си имаш работа.
Ако отказваш да помогнеш, как да помолим друг?".
Не исках да стоя безучастно.
Знаех, че ще се чувствам много по-зле,
ако има димяща дупка в Ел Ей с много загинали,
а аз съм отказал нещо, обявено за законно от МП,
че не съм пожелал да помогна.
Казах, че ще го направя, но ми е нужна помощ,
защото не знам всичко необходимо.
Бяха работили с д-р Джесен и се съгласиха да го включат.
Беше минал няколко курса на разпити.
Той е умен и много по-добре запознат с тези неща от мен.
Не знам как точно стана, но Хосе Родригес... Може ли?
Хосе Родригес вече имаше работни отношения с Джим.
Бяха обсъждали тактиките, прилагани в школите за оцеляване
за подготовка не само на редовни войски,
а конкретно на "Специални операции".
Хосе каза, че е попитал Джим от какво има нужда
и Джим е поискал да му помагам.
От какво заключихте, че те са крайно квалифицирани?
Приех за вярно, че те познават работата си.
Мичъл и Джесен участват в разработването
на най-добрата програма за съпротива при разпит в света.
Ето какво трябваше да стане:
След презентацията им Тенет трябваше да каже:
"Господа, благодаря, че дойдохте, но имам няколко въпроса.
Не го видях тук. Разкажете ми за проведените реални разпити.
Няма ли? Добре.
А колко реални разпити сте наблюдавали?
Може би няколко? Добре.
Но сте работили в разузнаването. Не сте.
Имате дълбоки познания по... И това ли нямате?
Имате опит само в обучаване за съпротива,
при което се имитират така наречени "изтезания"
от страни, които не са подписали Женевската конвенция.
Доколкото помня, доктрината беше,
че това служи само за пропаганда и фалшиви признания.
Аз съм директор на ЦРУ. Работя с информация.
Това ще бъде обратното на разузнаване.
Защо да преминем към... Не можем.
Господа, вие преподавате най-добре съпротива при разпит.
Трябва да подготвите всички тук, които ще работят отвъд океана.
Благодаря за отделеното време, но няма да разпитвате".
Отново стигаме до думата "време".
ЦРУ е толкова благодарно за времето на Мичъл и Джесен,
че Управлението плаща на психолозите 1800 долара дневно
да се върнат в Тайланд да разпитват Абу Зубайда.
Те не са разпитващи, но носят важно оръжие -
решение на МП,
позволяващо да измъчват Абу Зубайда почти до смърт
без страх от съдебно преследване.
В началото на разпита беше взето съдбовното решение
сеансите да се заснемат.
Обмисляхме всеки фатален сценарий.
Ако умре, докато е задържан от ЦРУ, съществува вероятност
някъде някой да обвини ЦРУ в предумишлено убийство.
Започват в 11,50 ч. на 4 август. Абу Зубайда е с качулка.
Внасят в стаята сандък с формата на ковчег.
Свалят качулката на Абу Зубайда и му показват сандъка.
Естествено, това е намек, че може да бъде убит и погребан там.
След 7 часа, около 18 ч. същия ден,
прилагат на Абу Зубайда уотърбординг за пръв път.
След 47-дневна изолация
прилагат уотърбординг през първите шест часа.
Той има конвулсии и повръща.
В продължение на 17 дни го изтезават непрекъснато.
Преглеждах телеграмите от разпитите на Абу Зубайда.
Помните ли ги? - Минали са 15 години.
Добре, ще ви ги покажем.
Това е телеграма във връзка с разпит на Абу Зубайда.
Вярно ли е? - Да.
Изброява няколко техники за интензивен разпит.
Да.
Описва блъскане в стената, затваряне в сандък.
В точка 9 пише, че субектът не е предоставил
нова или пояснил стара информация за заплаха.
Виждате ли? - Да.
Когато четяхте тези неща, имахте ли усещането,
че техниките за интензивен разпит не са ефективни?
Тогава. - Тогава какво?
Тогава не бяха ефективни. След време станаха.
Защо намалихте темпото?
Чета телеграмите и изглежда 17 дни
е имало уотърбординг, затваряне в сандъка,
поставяне в стресови пози и блъскане в стената.
Греша ли за това? - Възразявам.
Прекарва 11 дни в сандък с форма на ковчег,
няколко дни в много по-малък сандък.
Когато не е в никой от двата сандъка,
му прилагат уотърбординг с кърпа на лицето
или е в позиция за лишаване от сън, по същество виси от тавана.
Затварян е в сандъци, не много по-широки от раменете му
и не много по-дълги от ръста му.
Оставян е там около 260 часа
да уринира и дефекира вътре.
Това го няма в телеграмите, но той го е нарисувал.
Повечето разбират грешно или не разбират,
или не си правят труда да разберат как се прилагаха ТИР.
Бяха прилагани да оформят сътрудничество.
Поставят се в ситуация, която не им е удобна,
а щом започнат да сътрудничат дори малко,
се преминава към техники за социално повлияване.
Мичъл и Джесен прилагат лично уотърбординг.
Участват във всички техники за интензивен разпит,
но не са ги прилагали на никой американски военнослужещ.
Там са само наблюдатели.
Първоначалното правно становище одобрява всичко без уотърбординг,
но Джим Мичъл казва, че не би го прилагал,
ако не беше одобрен,
защото е много убедителна техника.
Министерство на правосъдието допуска уотърбординг до 40 секунди.
Следват три дълбоки вдишвания и уотърбординг за още 20 минути.
При първия уотърбординг на Абу Зубайда
стана ясно, че водата е много и времето е твърде дълго.
Ние го съкратихме до периоди от 8 секунди.
Лесно е да задържим дъха си осем секунди.
Имаше две фази по 20 секунди
и една от 40 секунди.
83 пъти. - Толкова пъти се налива вода.
Знаем, че са приложили уотърбординг 83 пъти само през август.
Какво представлява техниката?
Понякога я описват като "симулирано давене".
Там няма нищо симулирано. Това е давене.
Привързан си към дъска през краката, гърдите и ръцете.
Главата е фиксирана, за да не мърдаш.
Напълно си обездвижен и шията е по-ниско от краката.
Увиват лицето с нещо да затруднят дишането,
но то пропуска вода.
След това наливат вода в носа и гърлото ти,
за да я вдишаш.
Ако вдишаш вода, ще се удавиш.
Коланите са стегнати. Не можеш да мръднеш и започваш да се давиш.
"Изкуството" в това изтезание е да знаят точно кога
мозъкът те убеждава, че ще се удавиш.
Скоро ще умреш.
Точно в този момент, когато се поддаваш на истерията,
защото ще се удавиш, вдигат дъската и повръщаш.
Щом си поемеш дъх, те свалят отново и го повтарят.
Прилагахме му уотърбординг на дъска, както и на операционна маса,
защото ЦРУ поиска да се направи там.
Не мога да кажа броя, но бяха нужни повече надзиратели
да го повдигнат, за да прочисти дихателните си пътища.
В телеграмите се описват рефлексни спазми.
Той ридае, призовава Аллах.
Не искахме да го удавим.
Искахме да го накараме да пожелае да работи с нас.
Не искахме да го караме да страда. Никой не желаеше това.
Понеже е изкуство, веднъж чакат твърде дълго
и не го вдигат достатъчно бързо.
Той наистина едва не умира.
По време на един уотърбординг Абу Зубайда не реагира.
От устата му излизат мехурчета и се налага лекарска намеса.
След като едва не умира,
Абу Зубайда става послушен като кучетата след електрошок.
Както Мичъл прогнозира, той опознава безпомощността.
ЦРУ тръгна по опасен път.
Взехме колективно решение
да не задължаваме никого от ЦРУ да участва,
ако морални, етични или лични съображения го възпират.
Те настояваха да продължим,
но след 72 часа двамата с д-р Джесен бяхме убедени,
че макар да имаше много информация,
с която да спрем заплахи в други страни
и да идентифицираме структурата на "Ал Кайда",
не знаеше нищо за атаки, подготвяни в САЩ.
С д-р Джесен казахме, че не е необходимо да го правим.
След шестдневно прилагане на техники за интензивен разпит
служители от мястото за задържане
искат от централата на ЦРУ разрешение да спрат.
Хората там са разстроени, потресени.
Искат да напуснат мястото за задържане и програмата.
Пишат, че са достигнали границата на допустимото по закон.
Обаче Хосе Родригес отговоря:
"Не изразявайте правни опасения писмено. Не помагате".
Наредихте ли на д-р Мичъл и д-р Джесен
да продължат с уотърбординга? - Да.
Защо? - Аз бях ръководител.
Анализаторите се опасяваха, че той не сътрудничи.
Д-р Мичъл пише: "Няколко дни
оспорвахме необходимостта да се продължи с ТИР.
Но всеки ден получавахме, телеграми, обаждания или имейли
с нареждане да продължим уотърбординга на Абу Зубайда.
В един момент с Брус заплашихме да напуснем.
Казаха ни: "Отстъпвате пред него, а не той пред вас".
Работехме със служители от КТЦ от средно ниво.
Вбесиха ни с думите..." - "Вие отстъпвате пред него."
Нарекоха ни "страхливци".
"Ако не продължим с уотърбординга и има нова атака срещу САЩ,
вината ще бъде ваша." Вярно ли е това?
Не знам какво са казвали на Мичъл служители от средно ниво.
Наредихте ли на някого от тях да каже това на Мичъл?
Не.
В един момент с д-р Джесен казахме:
"Ние няма да продължим.
Не е необходимо да се продължава с уотърбординга на Абу Зубайда".
В един момент искат персонал от ЦРУ да отиде в мястото за задържане
и да наблюдава какво правят. От централата на ЦРУ отказват.
Персоналът на мястото за задържане решава да монтира запис "Избрано".
Целта му е да покаже
най-лошите моменти от изтезанията на Абу Зубайда,
да бъде потресаващ,
за да го изгледат в централата и да кажат:
"Съгласни сме, че трябва да спрем да изтезаваме Абу Зубайда".
Вместо това им нареждат да продължат.
След като изглеждат записа ли? - Да.
Персоналът е изненадан.
Обясняват го със слаба видеовръзка.
На записа не се вижда добре колко ужасно е.
Не вярват, че някой може да види какво се случва
и да им каже да продължат.
Във Вашингтон психологът Тери Демей -
началник на офиса за медицинско обслужване, вдига шум.
След като получава тайни съобщения от сестри в нелегалния затвор,
Демей осъжда разпита
като аматьорски експеримент, опасен и неефективен.
За оценка на място
Хосе Родригес изпраща екип от централата в Тайланд.
Сред тях са юристът, препоръчал Мичъл за задачата,
и анализаторът Алфреда Биковски, чийто интерес към сурови разпити
й печели прозвището Кралица на изтезанията.
Предложих да присъстват в стаята без маски
по време на уотърбординг, за да видят какво представлява.
Проведохме последен уотърбординг и най-старшият сред тях каза:
"Няма нужда да го правим повече.
Съгласни сме, че вероятно не знае нищо
за настоящи заплахи в САЩ или няма да ни каже за тях".
Изкъпахме го и му казахме, че нищо лошо няма да му се случи.
Беше много трогателен момент.
Телеграмите на ЦРУ от Тайланд са съвсем други.
От затвора не казват, че Абу Зубайда има информация.
Всъщност Мичъл и други казват, че програмата има успех
не защото дава важна неизвестна информация,
а защото доказва от самото начало, че той не е имал такава информация.
Има още един успех.
Към края на изтезанието пред новия екип от Вашингтон
Абу Зубайда казва, че е измислил много заговори,
и признава, че той е бил номер три в "Ал Кайда".
Той знае, че не е вярно. ЦРУ знае, че не е вярно.
Но признанието потвърждава, че техниките на ЦРУ
могат да го накарат да каже всичко, за да спрат изтезанията.
Получават позволение да престанат да го изтезават
и обявяват програмата за успешна.
Телеграмата препоръчва прилагане на същите тактики
при други важни задържани.
Кой пише телеграмата? Джим Мичъл.
Мичъл отрича за телеграмата, но създадените от него техники
стават стандартна оперативна процедура в ЦРУ.
С договор за над 180 милиона долара
ЦРУ привлича Мичъл и Джесен
да подготвят и ръководят разпитващи в нелегални затвори в осем страни.
Въпреки опитите на Мичъл да наложи директиви,
нещата излизат от контрол.
Слез изтезанията на Абу Зубайда ТИР мутират като вирус
и се разпространяват в ЦРУ до Гуантанамо
и военни операции в Афганистан и Ирак.
Резултатът от техниките на Мичъл
се вижда на снимките от затвора в Абу Гариб.
Общественото възмущение
накара ЦРУ да обърне внимание на снимковия си архив.
За пръв път разбрах, че има видеозаписи на Зубайда,
когато Хосе Родригес ми каза, че трябва да ги унищожим.
Тогава научих за пръв път за съществуването им.
Как реагирахте?
В никакъв случай не биваше да се унищожават.
Унищожаването на доказателства, унищожаването на видеокасети
неизбежно щеше да доведе до обвинения в прикриване.
Беше важно записите да се унищожат,
защото трябваше да предпазя хората в нелегалните затвори.
Това беше главната причина. - Имаше ли и второстепенна?
Както заявих публично, второстепенната причина беше,
че след излизане на записите хората нямаше да правят разлика
между законно одобрена програма, каквато беше тази,
и скандала в Абу Гариб около незаконна дейност.
Щеше да злепостави ЦРУ и според мен
щеше да унищожи секретната служба.
Имате ли участие в унищожаването на касетите?
Не.
Разговаряли ли сте някога с някого
за унищожаването им освен с адвоката си?
Да.
Казах на... Забравих титлата му.
Мисля, че беше шеф на Секретната служба.
Казах, че според мен записите трябва да се унищожат.
Смятах, че те са грозни
и може да застрашат живота ни.
Ако покажат снимките ни, лошите можеха да ни видят.
Когато научих за унищожаването им, побеснях.
Но ми казаха, че юристите са одобрили.
Излишно е да казвам, че това събуди интереса ми.
Крайната инстанция за одобряване на директива към полевата станция,
която държеше записите, беше г-н Родригес.
Тя беше написана от началника на кабинета му.
Началник на кабинета на г-н Родригес е Джина Хаспъл.
Тя се издига до директор на ЦРУ през 2017 г.
Нито тя, нито г-н Родригес са наказани
или обвинени за унищожаване на доказателства.
Касетите бяха унищожени по една причина -
защото бяха крайно уличаващи.
Превъзхождаха всяко твърдение, че това е изтезание.
Беше изтезание в чист вид,
което не фигурира в меморандума на Байби или на Ю.
Не фигурира никъде. Това е изтезание.
Видеото е най-доброто доказателство за станалото.
Унищожаването на касетите беше нечувана злоупотреба.
Не може да се представи ставащото в Абу Гариб без снимките.
Водим диалог за Абу Гариб, защото снимките съществуват.
Но при Абу Зубайда не е така.
Помолихме го да нарисува какво са му причинили,
доколкото може да го възстанови, за да го разберем.
Дойдох в Сената през януари 2007 г.
В края на годината в "Ню Йорк Таймс" излезе статия за това,
че ЦРУ е унищожило видеозаписи от разпити от началото на 2002 г.
Комисията по разузнаването
отдавна искаше да научи повече за тази програма.
Не знаеха за съществуването на записи.
Обадиха се в ЦРУ и настояха тогавашният директор Майкъл Хейдън
да се яви пред комисията да обясни за унищожаването.
За мен е удоволствие да дойда и да изложа известните факти.
Ще се радвам тези факти да ни отведат донякъде.
Майкъл Хейдън свидетелства, че не са унищожени доказателства.
Всъщност ЦРУ има много подробен писмен архив
за всичко, станало в място за задържане.
Видеокасетите не са необходими, защото има писмен архив.
Той каза, че комисията може да види архива, ако иска.
Комисията отговори: "Искаме да видим архива утре".
През май 2008 г. представиха силно цензурирани телеграми.
С още двама служители от Сената бяхме изпратени в ЦРУ
да прегледаме телеграмите и да изготвим доклад.
ЦРУ ни предаде 6,3 млн. страници документи.
Идентифицирахме най-малко 119 задържани от ЦРУ.
Днешните разкрития водят до извода,
че разпитите не подобряват сигурността в страната
и че ЦРУ подвежда кабинета на Буш за програмата.
Видяхме постоянно манипулиране на Белия дом,
Министерство на правосъдието и Конгреса.
За мен това беше най-важният извод
в доклада на Комисията по разузнаване.
Подвеждат Буш, подвеждат Обама, подвеждат Конгреса.
Виждахме го многократно.
Джон Бренън - директор на ЦРУ при Обама,
каза в реч след излизане на доклада:
"Не знаем дали щяхме да получим сведенията по друг начин".
Осигуряването на информация
е неизвестно и непознаваемо. - Но ние знаем.
Имаме 500 страници доклад с почти 3000 бележки под линия
и 7000 страници класифициран доклад с 38 000 бележки под линия,
в които пише, че знаем,
че залавянето на Хосе Падия не идва от уотърбординг на Зубайда.
Знаем го от архива.
Изтезавали сме хора. Вършили сме неща,
в разрез с ценностите си.
За нас е важно
да не бъдем твърде лицемерни, когато говорим днес
за трудната задача на тези хора.
Много от тях са работили усърдно под огромно напрежение.
Те са истински патриоти.
Но въпреки това, сме вършили неща, които са били нередни.
Чух тази фраза за патриотите
и си мислех за хората, казали, че напускат ЦРУ,
хората, отказали участие в програмата,
и участвалите в изтезанията, които ги защитават.
Обама нарича тях "истински патриоти".
Думата "патриот" предизвика чувства у мен.
Ако се смятаме за патриоти, целта винаги ли оправдава средствата?
Ако вярваме в това,
готови ли сме да загърбим принципите си, за да ги защитим?
Хосе Родригес и Джеймс Мичъл живеят във Флорида.
Компанията на Мичъл печели 81 млн. от програмите за разпити.
Родригес е консултант на ІВМ по разузнаването.
Има слабост към "Корвет" и "Харли".
Притежава 9-метрова яхта наречена "Разклатено, не разбъркано".
Това е плюсът на правителството.
Кои са единствените, които казват истината?
Разузнавачите. Ние не губим вяра в истината.
Няма нужда да я измъквате от нас.
Няма да ме накараш да кажа, че е изтезание. Откажи се.
Ако искаш, може да мислиш, че е изтезание.
Няма да контролирам какво мислиш.
Няма да се опитвам да те убедя
да кажеш нещо, в което не вярваш или не искаш да коментираш.
Беше по-малко лошият от два лоши варианта.
Двата бяха неприятни. Двата бяха лоши.
От едната страна бяха хиляди убити американци,
а от другата временният дискомфорт на един терорист.
Очаквах голяма катастрофална атака,
в която щяха да загинат милиони американци.
Мислех, че правителството иска от мен да я предотвратя.
Чувствах се отговорен за това. Така мислех.
От дома си във Флорида Мичъл може да гребе до Мексиканския залив.
На отсрещния бряг са Куба и Гуантанамо,
където Абу Зубайда изживява дните си.
Както са искали създателите му,
ГИТМО е ничия земя извън времето и пространството.
Заснех тези кадри през 2006 г.
Правителството не позволява да се върна.
Разчитам на други да ми кажат, че няма голяма промяна.
Бързо хранене, премиерни филми, магазин за сувенири,
където купих фланелка с местна шега за разпитващите.
След Тайланд Абу Зубайда е изпращан в нелегални затвори
в Полша, Литва и Мароко.
След пристигането си в ГИТМО
е затворен в секретното крило на ЦРУ "Ягодови полета"
за вечни времена.
Наскоро той и още 13 души, затворени за неопределено време,
бяха преместени в лагер 5.
Никой не казва по какъв закон държат Абу Зубайда.
Той има два адвокатски екипа - граждански и за военната комисия.
Военният му адвокат Шантал Хигинс се среща с него по-често.
Заин разказва цветисто. Той е много забавен.
Винаги е добре облечен, много взискателен.
Бих казала, че той е нещо като дива.
Страда ли от някакво ПТСР?
Не знам как някой би понесъл това, без да има ПТСР.
Знам, че има кошмари с давене. Сънува, че се буди и се дави.
Какво помни Абу Зубайда за Джеймс Мичъл?
Помни ли кой е бил?
Да, спомня си много добре кой е бил.
Знае ли, че той е разработил тези техники?
Знае. Мисля, че вече всички задържани са наясно.
Абу Зубайда е първият задържан от високо ниво.
Но не е от тези,
на които е повдигнато обвинение от военни комисии.
Статусът му е постоянно преддверие на ада.
Едва ли някой президент или някоя администрация ще го пусне.
Но какво да го правят?
В САЩ имаме така наречената "презумпция за невинност".
Ако мислим, че са виновни, трябва да им осигурим процес,
възможност да бъдат изслушани.
Трябва да получат подобаваща присъда и да бъдат изпратени нататък.
Нехуманно е да се задържа някой
и да се лишава от права.
Точка.
Почти половината американци мислят, че изтезанията са приемливи.
Все повече се приема жестокостта като средство
за разрешаване на социални конфликти или кризи със сигурността.
В подходяща комбинация от ситуации други индивиди ще кажат:
"Да приложим това средство".
Ще го направим,
въпреки всички причини да не бъде одобрявано отново.
Почти от 20 години Абу Зубайда е задържан от САЩ.
През това време мъжът с едно око и един здрав крак
остава предимно изолиран.
Виждам някои негови рисунки. Чета цензурирани писма
и обобщения от адвокатите му, но не може да говоря с него.
Гласът му е заглушен, както ЦРУ обещава.
Той е вечният затворник.
Споменът за него трябва да избледнее като стари снимки от слънцето.
20 години след 11 септември
си спомням за невинните, загинали в онзи ден,
но помня и целта на тази злобна атака.
Тя не цели победа във война, а да ни провокира
да загърбим демократичните принципи, по които твърдим, че живеем.
Вечният затворник ни напомня за един от загърбените идеали -
равнопоставеност пред закона.
Както се казва, няма "те", а само "ние".
Ако вярваме в тази идея, как може да затворим мъж
до края на живота му, без да има обвинение?
Не е заради стореното от него, а заради причиненото от нас.
Превод СВЕТЛА ВАСИЛЕВА
субтитри от YavkA.net @ 2021