ПЛАШИЛО
Здравей! Ще дойдеш ли с нас?
За нея? - Да.
Хей момче! Тя там ли е? - Да.
Студено е.
Давай, да тръгваме.
Е, как е? - Зле.
Ето го, седи.
Гадина!
Надявах се да дойдеш. Да се отдалечим...
А вие го наглеждайте тоя…
Работата е зле.
Надеждата ни е само в теб.
Това е роднина на Артемиеви. Доведоха го от улица Березовая.
Дойде от гората преди час.
Сглобявал пушка...
Случайно стрелял, улучил жената в стомаха.
Това не е моя работа.
Помогни, само ти можеш да помогнеш.
Няма да стане.
Ако тя умре, ще ни се изтърсят на проверка.
Всичко ще проверяват, цялото село.
Разбираш ли... А лекарят е младо момиче.
Не може да стори нищо в града трябва да се изпрати, казва.
Няма да се получи.
Не мога да я закарам до града, ще умре по пътя.
Какво ще правя, ако тя умре?
Две деца на тоя гад ли да дам?
Последен път те моля.
Помогни...
Трябва да се отведе в града.
Добре. Излез.
Излез и ти. - Добре.
Ще живее. Не ме викай повече.
Няма да идвам повече.
Дръж.
Купи продукти.
Само не купувай водка.
Разузна ли? - Не.
Ами сега?
Трябва да се търси в града.
Казах на познат следовател.
Той търси, трябва да ни уведоми.
Добър ли е?
Той ще намери.
Ти най-важното... ...водка не купувай.
А ти как мислеше?
203 рубли. - Работата е такава.
Общо взето, не зная...
Що се буташ?
Появи се...
За вас какво? - Един хляб.
А хляб?
Хляб няма. - Как така?
Няма хляб. Няма. - Има, ето.
Има хляб. - Къде има?
Ето го... Дайте й хляб. - Казаха ти, няма хляб!
Има хляб. - Не! Няма никакъв хляб!
Виж я ти неразбралата! Махай се оттук!
Майната ти! - Какво каза!?
Успокой се! Какво си се разлежала тук!
Не идвай отново тук! Ясно?!
Изчезвай! Стана нахална. Хайде.
Да не съм те видял повече тук!
Здравей!
Разбираш ли... Вече с мъжа ми сме над 40 години,
но искаме деца. Но нищо не става...
Неговият "апарат" не работи.
Можеш ли да направиш, така че да заработи?
С какво ли не се лекувахме, дори мехлем използвахме.
Всякакви билки. Дори ходихме в града. Нищо не помага.
Сваляй гащите. - Какво?
Свали си гащите. - Давай, сваляй ги, Володя!
Слиповете също.
Ама и тях ли? - Сваляй като ти казват!
Долу ръцете.
Долу. - Махни ги!
Честно да си кажем, не вярваме много в лечители.
Но за теб чухме от хората.
Казват, че помагаш.
Помислихме, че може би наистина ще ни помогнеш...
Излез да пушиш. - Ама аз не пуша.
Тогава иди до тоалетната. - Да, ама не ми се ходи сега...
Люба, прави каквото ти казват!
Люба, излез.
Махай се.
Моля те, помогни ми.
Казах ти да не идваш.
Ще ти дам всичко... - Нищо няма да излезе.
Моля те, само ти можеш да помогнеш.
Не.
Знам, че можеш.
Махай се оттук! - Не, няма.
Казах ти: "Забрави."
Стига, махай се!
Махай се, казах!
Здравей!
Слушай, виж бабата.
Махай се. Не ме пипай!
Какво искаш!?
Искаш ли да родиш паленце?
Не вярваш ли?
Не вярваш, но мога да го уредя.
Пусни! Пусни!
Не вярваш? - Пусни!
Ще родиш паленце! - Остави ме!
Хайде да излезем.
Хей, ти! Какво правеше там?
Влезе ли тя в този двор? - Да.
Кажи на Семьон. Може да е откраднала нещо?
Почакай! Спри!
Не чуваш ли?
Харесваш ли къръмпа? - Да.
Свириш ли добре? - Да, добре.
А ти умееш ли да свириш? - Не.
Искаш ли да посвириш? - Аз ли?
На твоята къръмпа?
Наистина ли? - Да.
Така ли? - Да.
Не се доближавай до сина ми! Хайде, защо седиш тук?
Тфу, глупачка!
Виждам, че си останала без дърва.
Със сина ми ти докарахме от гората.
Напоследък започна да заеква, може ли да го видиш?
Преди беше добре.
Явно са го наплашили в училище.
Или е започнал да расте.
Не разбирам.
Иля, разкажи на лелята как ходихме в гората.
С-сутринта ходихме наблизо.
И-и сами ги в-взехме.
Ето така е. Преди беше още по-силно.
Иди, кажи на лелята как учиш в училище,
Как играеш с приятелите си.
П-петя учи в д-друго училище.
Н-но аз играя с него.
Още с Ф-Филип, но т-той б-боледува.
Излез.
Излез вън!
А ти като квартален, какви мерки ще предприемеш?
Още от пролетта ти казах!
Трябва да намерим собствениците и
да ги привлечем под административна отговорност!
Нека надянат на кучетата си намордници.
Или да ги държат на каишка!
Що за произвол! За малко да ме ухапят!
Ако не разрешиш този проблем, ще напиша жалба до министъра!
Министърът ми е съученик!
Хайде да не стигаме дотам, Людмила Михайловна.
Не намесвайте министъра в това, сама сте си виновна.
Виж ти! И в какво съм се провинила?
Вие сама дразните тези кучета!
Аз самият видях как ходите с пръчка и ги дразните.
Какво говориш? Не съм дете, за да дразня кучета!
Защо ме обиждаш! - Всички видяха...
Всички видяха как ходиш там. - Ще се оплача от теб!
Преди седмица видях
как дразнехте кучето на Михайлови с дълга пръчка.
А какво правеше в двора на Михайлови? Следеше ли ме?
С кмета задържахме търговците на водка, от които се оплаквахте миналата година.
Не от миналата година! Докладвах още преди три години.
Впрочем, тези хора се преместиха в града.
Живеят богато, казват, че са си купили апартамент.
А ти чак сега разбра за тях.
Гледай, заговорихме за кучета, и тя сама се довлече.
Къш оттук.
Какво? Къш? Ти на мен?
Да не съм ти куче? - Казах ти, махай се оттук.
Виж я, как ме сравнява с куче!
Що за неуважение! - Людмила Михайловна, успокойте се.
Ще говоря с тези хора Ще намеря собствениците.
Не се тревожете. - Ще реша този въпрос сама!
Ще ида при ветеринаря и ще взема отрова!
Прави каквото искаш!
Виждаш ли, така е всеки ден!
Сама дразни кучетата, а после...
Когото иска може да ядоса!
Изясни ли?
Кое? - Ами, това...
Не, не успях.
Все още търсим. - Търсиш цяло лято.
Разбери, сам трябва с всичко да се оправям.
Не знам дори кого да питам.
Изглежда не е в нашия район.
Когато имаш нужда от нещо веднага тичаш при мен...
Не се тревожи, ще я открием.
Навярно е в града.
Ако беше в селото, моите съученици квартални бързо щяха да я намерят.
Ами ако не я намерите в града?
Сигурно е в града.
В селото, бързо щяхме да я намерим.
А ти свириш ли на къръмпе? - На къръмпе?
Като дете се разглезих, докато ходех на училище.
А сега не знам как, разбира се. А ти можеш ли?
Дюкяна закопчей.
И какво ще правиш сега...
Виж ти, у хората имали паразити.
Салмонелоза. Гледай ти какво се оказва.
А ти яде суров черен дроб сега детето ще се роди с паразити.
Как така паразити? Само веднъж ядох.
Ще се появят.
Ти нямаш паразити въпреки че ядеш всеки ден.
Между другото, хайде да продадем останалото ни месо?
Разбира се, че няма. На мама трябва да изпратим.
Ще изпратим малко на майка ти, а останалото ще продадем.
Хей! Стой! Защо се пререждаш!?
Недей. Нека влезе.
Тя ме вбесява! - И защо?
Уж лекува хората. А заблуждава всички!
Откъде знаеш, че ги лъже?
За услугата, взема пари и си купува водка.
Не я ли видя пияна да ходи по улиците?
Може би наистина лекува. - Да бе!
Измама. Всичко е лъжа. - Ти пък сякаш знаеш всичко...
Знам. Винаги се кандилка пияна.
Никога ли не си я виждала? Виж, там седи.
Престани.
Побързай.
Не мокри превръзката. Ела другия вторник, ще сваля шевовете.
Сам ще ги сваля.
Защо ти сама не...
Какво?
Не мога сама да се лекувам.
Как е онази жена сега?
Не знам, отведоха я.
Това е... - Добре.
Вижте я, уж лекува, а сама по лекари ходи!
По-добре жена си си гледай детето не е от теб!
Какво говори тя? - Какво каза?
Хей, ти! Какво каза?
Вече ми досади!
Пълзи!
Стьопа! Какво правиш? Спри!
Стьопа!
Стьопа! Спри! Стига!
Обезобразил те е.
Мога да го изпратя в областния център за 15 дни?
Не.
Или да кажа на момчетата, да го напердашат?
Не.
Ето, градските са поработили.
Адрес са намерили.
По-добре изхвърли тая хартия.
Изгори и забрави адреса.
Сама решавай.
Има ли метла? - Какво?
Искам да се измия. - Има.
Клава ражда.
Дишай Клава, дишай. Дишай!
Напъни! Напъни!
Дишай! Вдишай през носа, издишай през устата.
Най-важно е да дишаш.
Напъни! Напъни!
Донесох вода.
Почини, дишай — дишай...
Излез! Излез вън!
Стьопа!
Вие също излезте! Хайде, хайде!
Така. Не измъчвай детето си.
Дишай. О, бебето е вече близко.
Много малко остава.
Е, това е, не я мъчи.
Не мъчи детето си. Недей., чуваш ли...
Така... Още малко...
Скоро всичко ще свърши.
Успокой се, не го мъчи. Бъди добра майчица...
Добре... Излиза...
Ела тук, бързо. Излиза!
Ето... ето, излиза.
Давай — давай.
Ела насам.
Дръж...
Казват, че имаш къръмпа. - Да.
Ще ми я заемеш ли? - Да.
Глупак си ти.
Добър ден! - Здравей!
Веднъж да има място. - Сядай тук.
Защо отиваш в града? - За медицински преглед. А ти?
При сина, да му намерим общежитие, да поговорим.
Заклахте ли добитъка? - Кравата заклахме, търсим жребче.
Ясно... А вие?
Вече всичко заклахме. Остава да занеса месото на сина.
И още нещо. - Ясно. Браво.
За какво ли отива към града. - Не говори.
Ти ли си на Иван от селото? - Да.
Ти ли звъня? - Да.
Добре, да вървим.
Забрави си ръкавиците.
Застудя, а? - Топло е. Облачно.
Рано е още за студ. - При вас ли работи Устинова Анжела.
Обади й се, имаме разговор. - Анжела Устинова? Нямаме такава.
Не викай виелицата Вероника! От детския дом, с черната коса.
С черна коса...
А това кой е?
Извикай я ти казвам.
Добре, сега ще й се обадя. Надявам се, да не я откараш в отдела?
Последния път откара моите...
А после платих глобата и на теб и на шефа ти.
Да не съм милионерка, да броя на всички на ръка.
Не се бой, няма да я отведа.
Добре, ще я извикам ей сега.
Само не я задържай. - Добре.
Ало. Нария, нека Анжела слезе.
Да. И по-бързичко.
Казват, че в селото има знахарка. Това не си ли ти?
Не, не съм.
Виж, идва твоята дъщеря. Погледни.
Не прилича. Това не е тя.
Как така не е тя?
Устинова Анжела Романовна 14 февруари 2002 година родена.
Възпитавана в детския дом села Хойуу до 14 години.
Осъдена по член 158, 2 години в изправителна колония.
Това е тя. Не търсиш ли нея? - Не, това не е моето дете.
Не може да бъде тя! - Погледни добре!
Не е моето дете! Не е моето дете...
Какво ти става? Къде? - Друга е!
Стой!
Какво има? - Как си?
Да, като седим в хижата, няма клиенти. - Седни.
Отново ли? Защо! - Сядай, сядай.
Досадно е! - Седни, казвам.
Обедната ми почивка скоро ще свърши.
Дете. Детенцето...
Детенцето...
Сестро, откъде си?
Намери ли нещо днес?
Имаш ли пари? Дай назаем, а?
Дай.
Какво друго имаш?
Тя на мен ги даде.
Какво още имаш?
Давай...
Крадлив котарак! Стой!
Ще дойдеш ли с нас? Ние живеем в този дом.
Наистина ли няма да дойдеш? - Не.
Ти дойде...
Откога лежи така?
Вече две години.
Добре, не пречи.
Какво ти се е случило? Какво ти е?
Какво се е случило?
Почакай, аз ей сега...
КРАЙ
Превод: Lud Bulldozer ®