Филм от Джейн Шепърд
КОЛЕДНА ИСТОРИЯ
В ролите: Мелиса Дилън
Дарън МакГавин
Aх, ето я. Къщата ми.
И добрата стара улица `Клейвленд`. Как бих могъл да я забравя?
Ето ме, с кръглото ми, онемяло лице
и този глупав разноцвет каскет.
Но, няма значение. Коледа беше тръгнала по своя път.
Очарователна, великолепна, красива Коледа
която, всички деца обсъждаха.
В центъра на града Хохман беше подготвен за ежегодното празненство
за мир по земята, и добро време за всички.
Ъгъла на прозореца на Хигбийс, беше традиционно най-високата точка
от предколедния сезон.
Първите съгледвачи, се насъбрали, сблъскани в учудване
пред златния тиктакащ дисплей
от механизирана, електронна радост.
Еха, ето го.
Свещения граал на коледните подаръци.
Ред Райдър с 200 сачми модел въздушна пушка.
И ето го и него.
Самият Ред Райдър.
В ръката му беше ръкохватка, като най-готиното смъртоносно изглеждащо
парче от оръжие, което някога съм виждал.
От седмица си мечтая, за една от тези
страховити, синьо-стоманени красавици.
Възбуденият ми мозък кипеше от напрежението да се опитам да измисля
безкрайно проницателни устройства нужни за да втълпя
въздушната пушка Ред Райдър незаличимо
в подсъзнанието на родителите ми.
Ралфи! Ранди!
Да сте долу до две минути!
Наистина две минути!
Хайде, Ралфи. Бях пръв!
Престани.
Майка ми, преглеждайки своето списание ''Поглед''
щеше да бъде интелигентно заклещена,
в прочитането на търговската реклама за Ред Райдър.
Продали са Булфрог. Не мога да повярвам.
Какво е това?
За бога, Сокс са продали Булфрог
единствения играч който имаха, за Шутенхофър.
Четирите очи, Шутенхофър, полезен играч.
Имат цял проклет отбор от полезни играчи.
Това е хубаво. Ралфи, на бегом!
Чу ли за един, който е погълнал едно йо-йо?
Погълнал йо-йо? - На бас.
Някакъв селяндур в Грифит, Индиана.
Пишат големи глупости във вестниците.
Как така, глупости? Това са истински новини.
Това не е като политическата помия.
Какво е името на коня на племенника на Лоун Рейнджър?
Виктор. Името му е Виктор.
От къде знаеш? - Всички знаят това.
Това друг от твоите глупави пъзели ли е?
Да, един от пъзелите е.
Може да струва $50,000 долара.
Какво е условието му този път?
Назови имената на великите американски писатели.
Виктор? Коня на племенника на Лоун Рейнджър?
Междувременно се борех да намекна нещо за пушката.
Трябва да бъда твърд, но едва доловим.
Флик казва, че е видял мечки Гризли близо до магазина за бонбони на Пуласки.
Спогледаха ме сякаш имах омари лазещи, извън ушите ми.
Мога да кажа, че бях в надвиснала опасност, като проиграх ръката си.
Небрежно, смених подхода.
Хей, татко!
Обзалагам се, че няма да познаеш какво ще ти подаря за Коледа.
Нова пещ.
Добро попадение, татко.
Старецът ми беше един от най-боязливите бойци срещу пещите
в северна Индиана.
Побързай, ще закъснееш за училище.
Да. Вече съм закъснял.
Първият рунд приключи.
Родители, едно. Деца, нула.
Можех да усетя, че коледното въже започва да се затяга.
Може би следващата случка беше неизбежна.
Ралфи, какво искаш за Коледа?
Ужасен, чух как измъмрих.
Искам официалната карабина Ред Райдър, въздушна пушка с 200 изстрела.
Не. Ще си извадиш очите.
Ох, не! Това беше класическият блок на мама.
''Ще си извадиш окото.''
Този смъртоносен израз изричан стотици пъти преди
пред майките беше непреодолим
от знанията на децата.
Но такава беше манията ми, желанието ми за карабината Ред Райдър
че незабавно започнах, да преконструирам защитната стена.
Просто се шегувах. Дори и Флик ще получи една.
Просто исках нескопосани играчки.
Не можех да повярвам на ушите си. Нескопосани играчки?
Никога не би ги купила.
Пушките са опасни.
Не искам някой да си извади око.
Ранди, ще ядеш ли?! Има умиращи от глад хора в Китай.
Майките не знаят нищо за зловещите мародери
ровещи през снега, напред към кухнята
където само ти, сам, седиш между малкото си
струпано семейство и безчувственото зло.
Спаси ни, Ралфи! Знаех си, че лошите
ще дойдат за нас накрая!
Не се тревожи, татко. Докато имам Ол Блу...
Какво имаме тук, приятели? - Това е образа на Блек Барт, Ралф.
Само аз и моята доверчива стара въздушна карабина Ред Райдър.
За щастие имам компас в ръкохватката.
Мисля, че ще е добре да поогледам.
Oх, не!
Това е Ол Блу!
Oх, не!
Спрете, момчета!
Там има още един! - Той е точен стрелец, нали?
Добре, Ралфи!
Ти печелиш този път, но ние ще се върнем!
Довиждане, Барт.
Но ако се върнеш, ще ритнеш камбаната!
И не го забравяй! - Синко, ти ни спаси.
Със сигурност бяхме пътници. И ти ни спаси.
Стара бракма!
Боклук.
Проклетата кола отново е замръзнала.
Някои хора са баптисти, други католици. Баща ми беше вехтошар.
Този кучи син би замръзнал по средата на лятото в Еквадор.
Малки стомни... - Задръж!
Това е шлака!
Тази тягостна, глупава пещ.
Дяволите го взели!
За бога, ще отвориш ли регулатора?!
Кой по дяволите го е изгасил, отново?
Отврат!
В разгара на битката, баща ми изтъка гоблен от неприличие
който доколкото знаем, още заема пространството около езерото Мичиган.
Приготвянето за училище беше като подготовка
за широко дълбочинно гмуркане.
Хайде, мамо, ще закъснеем за училище! - Почакай, Ралф!
Малкият ми брат приличаше на кърлеж, който е на път да се пукне.
Какво? Какво има?
Какво има?
Какво има?! - Не мога да си сваля ръцете!
Е, ще си свалиш ръцете, когато стигнеш до училище.
Хей, Флик! Почакай.
Почакай! Е, какво правиш?
Какво изглежда, че правя? Събирам фъстъци?
Хей, слушай, умнико. Попитах баща ми за замръзването на
езика ти в допир с металния стълб през зимата, и той каза
че ще замръзне, точно както ти казах.
Врели некипели. Какво ли знае твоя старец?
Знае, защото веднъж е видял мъж, на който му е измръзнал езика
на железопътната линия, и пожарната трябвало да дойде
за да извади езика му, защото той не могъл.
Хайде, момчета, почакайте!
Хайде, момчета!
Хайде, момчета, почакайте!
Не мога да стана!
Помощ! Хей!
Не мога да стана! Помогнете ми!
Хайде, Флик, изчакай ме.
Не мога да стана!
Хайде. Стани. Седни. Хайде.
Добре си. Хайде, да вървим.
Наред си!
Госпожо Шийлдс.
Добре, всички седнете, моля.
Добро утро, клас!
Добро утро, госпожо Шийлдс!
Отворете книгите си на 32-ра страница.
И както ще запомните, Сайлъс Марнър...
Баща ти е глупак, и ти също.
Кой казва? - Аз казвам.
Предизвиквам те двойно.
Точната размяна и нюанс
на изрази в този ритуал е много важна.
Шегуваш ли се? Езикът ми да залепне за стълб? Това е тъпо.
Това е защото не знаеш, че ще залепне!
Измисляш си.
Отправям към теб двойно дог предизвикателство!
Сега вече е сериозно. Двойно дог предизвикателство.
Какво още остава? ''Тройно предизвикателство''.
И накрая, краля на предизвикателствата
зловещото тройно дог предизвикателство!
Предизвиквам те тройно!
Шварц създаде незначително правило по протокол, за прескачане
на тройното предизвикателство, и отиване направо на изпълнението.
Добре, добре.
Хайде, умнико, направи го. - Ще го направя!
Гръбнака на Флик се втвърди, устните му се извиха в непокорна усмивка.
Нямаше връщане назад.
Това е нищо.
Залепна? Залепна!
Залепна!
Леле! Наистина работи!
Вижте го!
Ралфи, върни се!
Върни се! Не ме оставяй! Върни се! - Но звънецът би!
Какво да направим?! - Не знам! Звънецът би!
Къде е Флик?
Някой виждал ли е Флик?
Флик? Флик, кой?
Той беше на училище, нали?
Ралфи, знаеш ли къде е Флик?
Попитах, някой виждал ли е Флик?
Да, Естер Джейн?
Oх, мили Боже!
Олеле, това е пожарната!
Леле, това се ченгетата!
Знам, че някой от вас е накарал Флик да направи това.
Но, той отказва да каже кой.
Но, тези, които са го направили знаят вината си.
Сигурна съм, че вината, която чувствате
е далеч по-лоша от всяко друго наказание, което може да получите.
Сега не се ли чувствате ужасно?
Не изпитвате ли угризения, за това, което сте направили?
Това е всичко, което ще каза за бедния Флик.
Възрастните обичат да говорят такива неща, но децата знаят най-добре.
Знаем, че добре закърпеното е по-добре от това да те хванат.
Сега, момчета и момичета, ще Ви дам домашно.
Искам да пишете есе
на тема.
'Какво искам за Коледа?'
Облаците се вдигнаха.
И искам да ми го предадете утре сутринта
Видях немощно блещукаща светлина, от края на
черната пещера на съдбата.
Знаех, че когато госпожа Шийлдс прочете моето великолепно, изразително есе
ще симпатизира на моя обет
и всичко ще потръгне, някак.
Момче, видя ли как залепна?!
Болеше ли, Флик? - Не. Не почувствах нищо.
Просто ме хвана неподготвен.
Ти ревеше. - Никога не съм ревал!
Глупости.
Скът Фаркъс!
Скът Фаркъс! Какво отвратително име. Бяхме в капан.
Той беше, между нас и алеята.
Скът Фаркъс, ни зяпаше с жълтите си очи.
Имаше жълти очи! Така че помогни ми Боже, жълти очи.
Гровър Дил, мръсния малък ласкател на Фаркъс.
Посредствен. Отвратителен.
Устните му се извиваха по зелените му зъби.
Ранди лежеше като плужек.
Това беше единствената му защита.
Кажи 'чичо'! - Чичо!
По-високо!
В нашия свят, си или хулиган и подмазвач
или един от безименните, в тълпа жертви.
Точно така. Кой е следващият?!
В джунглите на детството, умът сменя механизмите си бързо.
Преди седмици бях изпратил за моето малко сираче Ани
декодиращ уред за тайната общност.
Oх, пак изигран.
Няма значение. Днес имам да върша сериозна работа.
''Какво искам за Коледа?
Това, което искам е пушка Ред Райдър с компас във ръкохватката
и това е нещото, което времето казва.'' Леле, това е страхотно.
''Мисля, че всички трябва да имат по една пушка Ред Райдър.
Те са много добри за Коледа.
Не мисля, че футболна игра е много добър коледен подарък.''
Рядко имах думи, които да излея от моя молив
с такава трескава лекота.
Спечелих! Спечелих!
Хрътките на Бъмпус.
Нашите съседи, селяци Бъмпус, имаха поне
785 миризливи ловджийски кучета.
И те игнорираха всяко друго човешко същество на планетата освен моя старец.
Спечелих!
Какво? - По-голяма награда!
Спечелих!
Хей, погледни това. Погледни това. Телеграма от западния съюз.
Довечера ще бъде вечерта. Довечера. Горещата проклета вечер!
Какво означава това тук?
Означава, че пристига довечера!
Обадих се на Ърни МакКлоски, долу от транспортното депо.
Той каза, че телеграмата е закъсняла, наградата била вече там
ще я изпрати довечера.
Хайде. Дъвчете, момчета, от мен. Това е моя подарък.
Знаеш ли, може да е една от тези испански тухлени къщи долу в Корал.
Доволни ли сте негодници.
Или може да е боулинг алея.
Мъж надолу по Тери Хаут спечели боулинг алея.
Как ще доставят боулинг алея тук довечера?
Могат да изпратят документите, за Бога. Мислех
не очаквах да донесат проклета боулинг алея.
Да, добре. Какво има за вечеря? Умирам от глад.
Да забогатееш е трудно, хлапе. Хайде.
Всяко семейство има злоядо дете.
Малкият ми брат не яде доброволно от три години.
Oх, Ранди, не си играй с храната, яж я!
Гладуващите хора биха били щастливи да я ядът.
Може ли да си взема още малко червено зеле?
Спри да си играеш с храната, или ще ти дам нещо, което да те разплаче.
По-добре спри да се правиш на клоун и го изяж, иначе ще съжаляваш.
Може ли още малко?
Майка ми не е яла топло ястие 15 години.
Руло Стефани, двойно цвекло.
Мразя руло Стефани.
Добре. Ще го накарам да яде. Къде ми е отверката и водопроводната тръба?
Ще отворя устата му и ще ми го натикам.
Майка ми беше по-проницателна.
Как звучат малките прасенца?
Точно така. Грух, грух.
Сега, ми покажи как ядът малките прасенца. Това е твоето корито.
Покажи ми как ядът малките прасенца.
Бъди добро момче. Покажи на мама как ядът малките прасенца.
Oх, мило.
Малкото прасенце на мама.
Тук е.
Ти ли си Паркър?
Точно така, ще подпишеш ли тук? - Да. Какво е?
Не знам. - Какво има вътре?
Ето. Ще го внесеш ли вътре?
Добре, момчета. Довлечете това тук. Размърдайте си задниците.
Донесете го точно вътре. Точно тук. Направо. Точно направо.
Точно така. На дясно.
Тук, сложете го, точно тук. Това е. Готово.
Още малко. Още малко.
Това е.
Пазете дамата.
Много Ви благодаря, момчета. Весела Коледа.
Донесе лоста и чука, Ралфи. Давай.
Чу-пе-що.
Сигурно е италианско. - Мисля, че се произнася ''Чупливо''.
Oх, да.
Да започваме.
Свършили са си добре работата по това, знаеш ли?
Не, ето, Ралф, задръж това.
Сега, започваме. Вътре може да има всичко!
Исусе!
Може да са забравили. - Не, вътре е. Трябва да е вътре.
Ще видиш ли това? - Какво?
Ще видиш ли това?!
Какво е?
Това е крак!
Но, какво е това? - Aх, ами, това е крак.
Сещаш се, като на статуя.
Статуя? - Да, статуя!
Да, статуя!
Ралфи!
Майка ми се опитваше да се промъкне между нас и статуята.
Свещен дим, би ли?
Знаеш ли какво е?
Това е лампа.
Определено беше лампа.
Не е ли страхотна?! Каква страхотна лампа!
Не знам.
Ето, задръж я. Задръж я. Ето, давай.
Очите на стареца ми се залисаха
завладени от изкуство.
Знам къде ще я сложим.
Точно по средата на предния ни прозорец!
Исусе, Боже.
Мили? - Не. Всичко е наред.
Да видим
Този е за радиото
този е за
Прекалено много са.
Да видим.
Щракването на няколко искри, бърз полъх на озон
и лампата заблестя ярко напред в невероятно великолепие.
Виж това! Ще видиш ли това?!
Не е великолепно?!
Неописуемо красиво е. Напомня ми за 4-ти Юли.
Загаси всички светлини. Искам да видя как изглежда от улицата.
Ще отида в кухнята. - Не може ли да поговорим за това?
Премести я малко надясно. В тази посока.
Малко повече надясно.
Да. Още. Това е. Не, спри!
Точно там. Прекрасно е.
Пук, какво е това?
Не ми досаждай сега, Слийд. Не виждаш ли, че съм зает?
Да, но какво е това? - Това е по-голяма награда.
По-голяма награда?
Глупости, нямаше да се сетя за това. Прилича на лампа.
То е лампа, глупако. Но е по-голяма награда. Спечелих я.
Как по дяволите я спечели? - Да.
Умствена сила, Слийд, умствена сила.
Целия квартал дойде.
Трябва да видиш как изглежда оттук!
Можеше да бъде видяна от долната и от горната страна на улица Кливланд.
Символа на победата на стареца.
Да, той спечели това. По-голяма награда.
Не е ли време за любимата радио програма на някого?
Свещени пушеци, беше 6:45.
Само едно нещо на света, можеше да ме измъкне
от нежната светлина на блещукащата електрическа секс лампа на прозореца.
Деца, време е за малкото сираче Ани.
Достигаща до Вас с помощта на наситения, шоколадов шейк.
Все още можех да я усетя.
Загаси лампата!
Знаех, че подавам на госпожа Шийлдс шедьовър.
Може би госпожа Шийлдс, в стоя възторг ще ме освободи от писане на домашни
за остатъка от живота ми.
Това ли наричаш параграф?
Полета! Полета!
Слаб 2!
Животът ми се изцежда.
Точка и запетая, дръвнико!
Цикъл. Слаб 2!
Oх, ще се разплача, ако прочета за още една двойка!
Ралфи Паркър.
Есето, което съм чакала цял живот.
Чуйте тази сентенция:
''Пушка Ред Райдър с компас в ръкохватката
и това нещо, което ще ми показва времето.''
Поезия.
Истинска поезия.
6+.
Моят Ралф!
Ралфи, ти ме зарадва.
6+!
Искаш ли нещо, Ралф?
Мисля за есето си.
Добре, сега можеш да седнеш.
Заеми мястото си.
Хайде, момчета.
Влизайте в колата. Влизайте в колата.
Ако не побързаме ще изпуснем всички добри дръвчета.
Майка ми беше на път да направи друг брилянтен ход
в легендарната битка с лампата.
Епична борба, която последва нашите животи във фолклора на улица Кливланд
до този ден.
Не искам да изразходваме електричество.
Хайде, Ралфи. Качвай се в колата.
Приятели за елха ли гледате? Имаме 300 елхи.
Това е коледния пазар за елхи на цялата западна част на града.
Няма да намерите по-хубава елха от тази тук.
Тази елха е нова.
От тази елха на падат иглички.
Добре. Ето елха.
Това тук е елха.
Малко плешива е отпред. - Ще я сложите в ъгъла.
Нямате ли голяма елха? - По дяволите, това не е елха.
Ето елха. Това тук е елха.
Дали да избера тази? - Не мислиш ли, че е малко голяма?
Коледа е един път в годината. Защо не?
Колко струва? - Ще сваля 2 долара
защото виждам, че сте човек, който си знае елхите.
Това не е ли една от онези елхи, на които им падат всичките иглички?
Не, онези са балсамови дръвчета.
Старецът обичаше пазарлъците, колкото арабски търговец
и беше два пъти по хитър.
Знаеш ли, Дел Лок тъкмо донесе от новите
зелени гумени елхи.
Приличат на закърпени, направени са от
зелени тръби.
Беше много приятна елха.
Ще го метна и ще го завържа на колата за Вас.
Споразумяхме се.
Имаме сделка.
Проклятие. Спука се!
Не отново.
4 минути! Засичай ми.
Всъщност, на старецът ми му харесваше.
Винаги се виждаше в дупките на Мотописта Индианаполис с 500км/ч.
Старецът ми щадеше гумите, всъщност само гумите
в педантичен смисъл. Те бяха кръгли. Бяха направени от гума.
Ралфи, защо не отидеш да помогнеш на баща си?
Наистина ли? Може ли? - Да.
Пази се от колите. - Добре.
Беше първият път, когато се предполагаше, че
ще отида да помогна на баща ми с нещо.
Какво правиш тук? - Мама каза, че трябва да помогна.
Добре, седни тук долу. Клекни.
Да, така. Тук. Задръж това.
Не, не така. Хайде, капан за мишки, задръж го така.
Как? - Така.
Искам да сложа винтовете вътре. Ето.
4 от тях. Продължаваме!
Ето ги.
Oх, тази проклета клапа. Ще хвана тази мръсна
За кратък момент видях силуетите на винтовете
срещу светлините на колите. И тогава те изчезнаха.
По дяволите!
Само да не съм казал 'по дяволите'.
Казах думата.
Голямата. Кралицата майка на мръсните думи.
Прокълната, прокълната, прокълната дума.
Какво каза?
Това, което си помислих, че каза.
Влизай в колата.
Хайде.
Всичко беше свършило. Бях мъртъв.
Какво щеше да бъде? Гилотината? Бесилото?
Електрическия стол? Мъчението? Китайското водно мъчение?
Обикновените деца си играят в сравнение с това, което несъмнено ме очаква.
Всичко ли мина добре?
8 минути.
Знаеш ли какво каза синът ти? - Не. Какво?
Ще ти кажа, какво каза. Ранди!
Ралфи!
През годините, трябва да съм станал голям познавач на сапуна.
Моето лично предпочитание е за Лукс, но открих, че Палмолив има приятен
пикантен, след-вечерен вкус.
Шеметен, но на пипане с мека гладкост.
Лайфбой, от друга страна
Готов ли си да ми кажеш?
Добре. Къде чу тази дума?
Чувах тази дума поне 10 пъти на ден от моя старец.
Баща ми работеше богохулство по начин
по който другите артисти могат да работят с масло и глина.
Беше неговата истинска среда. Експерт.
Но се уплаших, и изтърсих
първото име, което ми дойде на ум.
Шварц!
Виждам.
Ало, госпожо Шварц? Да, добре съм.
Госпожо Шварц, знаете ли какво каза Ралф току-що?
Не. Той каза...
Не това!
Да, това. Знаете ли от къде го е чул? - Вероятно от баща му.
Не! Чул го е от Вашия син!
Какво?!
Какво да правя мамо?!
Защо? Не съм направил нищо!
Друг удар на загадъчно, безжалостно, официално правосъдие.
Изплакни се и отивай в леглото. Щастлив съм, че завърши домашното си!
Искам те в леглото, и не искам да има никакви включени лампи.
Наказан си, така че няма да четеш комикс!
Ще дойда, и ако има светнати лампи
Не ме гледай така! Ще си го получиш!
Три блока отклонени, Шварц си получи неговото.
Няма дете, което да не е вярвало
неопределено, но настойчиво, че ще бъде поразено от слепота
преди да достигне 21 години. И тогава те щяха да съжаляват.
А, ето го Ралф!
Влизай, Ралф. Къде беше?
Защо ходиш с бастун?
Какво има Ралф? Какво се случи? - Защо е сляп?
Сляп?! О, Боже мой!
Заради нещо, което сме направили ли е?
Какво те доведе в този скромен щат?
Ралф, моля те, кажи ни без значение колко ще боли. Какво сме направили?
Вижте, не мога.
О, моля те, Ралф. Трябва да знам какво сме направили.
Какво те е докарало до това?
Натравяне със сапун.
О, как сме могли?
Ще трябва да се справя, някак.
Никога няма да си простя. - Благодаря, мамо.
Казах ти да не използваш Лайфбой.
Чувствам се ужасно!
Благодаря ти, Хедър. - Весела Коледа.
Благодаря ти, Флик.
Весела Коледа, госпожо Шийлдс.
Просто си помислих, че може би сте уморена от същите стари неща.
Да, наистина малък подкуп никога не боли.
Е, много ти благодаря, Ралф.
Весела Коледа.
Честита Нова Година.
Можеш да заемеш мястото си, Ралф.
Седмиците пиене на шейк за да получа
вътрешния знак, който да пратя за моето малко сираче Ани
тайния декодиращ пин, щяха да се изплатят.
Взех го. 'Господаря Ралф Паркър.'
Моят декодиращ пин номер!
Точно така!
'Нека всички знаят, че Ралф Паркър по този начин
е член от тайния кръг на малкото сираче Ани и
има право на всички почести и привилегии на стъпващите към него.'
Подписано, малкото сираче Ани.
Заверено, Пиер Андре! В мастило!
Почести и привилегии. На 9 годишна възраст.
Хайде. Да се захвана с това.
Не се нуждая от целия този джаз за контрабандисти и пирати.
Слушайте утре вечер за заключителното приключение на
'Черния пиратски кораб' Сега е време
за тайното съобщение на Ани за Вас, членовете на тайния кръг.
Запомнете, деца, само членове от
тайния кръг на Ани могат да декодират тайното съобщение на Ани.
Запомнете, Ани разчита на Вас.
Настройте пиновете на B-2.
Ето съобщението.
12. 11. 2.
Аз съм на първата тайна среща.
25. 14. 11. 18. 16. 23.
Пиер говореше много хубаво днес.
Мога да кажа, че тазвечерното съобщение беше много важно.
Това е съобщение от самата Ани. Запомнете, не казвайте на никого.
90 секунди по-късно аз съм в единствената стая в къщата
където 9 годишно момче може да седне на спокойствие и да декодира.
Aх! 'B.' Отидох на следващата.
'E.' Първата дума е 'Be!'
'S.' Сега ставаше по-лесно. 'U.'
Хайде, Ралфи! Трябва да вляза.
Сега ще сляза, мамо.
Гледай ти.
''TO.''
'Бъди сигурен, че.' Бъди сигурен в какво?
Какво се опитваше да каже малкото сираче Ани? Бъди сигурен в какво?
Ралфи! Ранди трябва да влезе! Ще може ли да излезеш?
Добре, мамо! Ей сега ще изляза!
Приближавах се.
Напрежението беше ужасно. Какво беше?
Съдбата на планетата може би беше в баланс.
Ралфи! Ранди трябва да влезе!
Сега ще изляза стига сте ревали!
Почти успях! Пръстите ми хвърчаха.
Умът ми бе стоманен капан.
Всяка пора вибрираше.
Беше почти ясно.
Да!
'Бъдете сигурни, че ще си изпиете шейка.'
'Шейк'?
Кофти реклама?
Кучи синове!
Излязох за да се срещна отново със света.
Хитро.
Червено зеле?
Това е за утре вечер. Ти обичаш червено зеле, Ралфи.
Ти мръсна система!
Мразя я!
Шмукър! Смрадливо момче!
Следващото, което се случи беше семеен спор от години.
Какво беше това почукване?
Какво се случи?
Какво се счупи?
Не знам какво е станало.
Поливах растението си
и счупих твоята лампа.
Не го пипай!
Винаги си завиждала на тази лампа.
Да завиждам на пластмасов крак? - Завиждаш!
Завиждаш защото победих.
Това е смешно! Завиждам?
Да завиждам за какво?!
Това е най-грозната лампа, която съм виждала през живота си!
Сега свърши.
Донеси лепилото.
Нямаме лепило.
Нарочно си го използвала!
Старецът стоеше треперещ от ярост
заеквайки докато се опитваше да я укори за стореното.
Всичко, което каза беше: - Не и пръст!
С толкова величие, колкото можа да събере
старецът събра тъжните спомени останали
от потрошената си по-голяма награда.
По-късно вечерта, сам в задния двор
той я изгори близо до гаража.
Сега никога не мога да бъда сигурен
но си помислих, че чух звука на 'Табове' изсвирени нежно.
Знаеш ли какво ще взема на моя старец за Коледа?
Какво? - Роза, която пръска.
Хората идват да я помиришат, а тя ги пръска.
Ще взема на моя старец въздушна пушка. - Въздушна пушка?!
Спрете там!
Обикновено ако Дил ти каже ''здрасти'', се чувстваш страхотно
топло отвътре. Но често той просто те удря в устата.
Не мога сега, Грувър. Трябва да видя госпожа Шийлдс.
Хей, ела тук! Ела тук!
Хайде! Хей, ела тук!
Ти! Ела тук! - Кой, аз ли?
Не, леля ти Тъли. - Да, ти. Ела тук!
Оставих Флик на сигурно унищожение.
Но, манията за пушка не знае лоялност.
Чичо, чичо...
Добре, клас. Донесох Коледните Ви есета.
Доволна съм.
Като цяло сте се справили много добре.
Както и да е, бях разочарована малко.
Това беше.
4+? Не, не може да бъде.
4+? - 4+!
О, не!
'Ще си извадиш окото?!'
Майка му сигурно е говорила с госпожа Шийлдс.
Няма друго обяснение.
'Ще си извадиш окото. Ще си извадиш окото.'
Няма ли край това глупаво предубеждение
срещу Ред Райдър и неговия умиротворител?
Тези умножителни въпроси липсваха в последния ни тест по математика.
Ще отговорите ли в унисон?
Бях заобиколен от щастливи деца, които щяха да получат
каквото искат за Коледа.
56.
Хей, 4 очи!
Как предпочиташ сандвича от снежни топки?
Може би ще искаш още един?
Слушай, мижитурко. Когато ти казвам да дойдеш, по-добре идвай!
Какво? Сега ще се разплачеш ли?
Хайде, плачи бебе, плачи за мен. Хайде.
Плачи!
Дълбоко в нишите на мозъка ми
малко горещо-червено пламъче започваше да расте.
Нещо се случи. Бушонът гръмна и излязох от кожата си.
Ще кажа на татко!
Хей, Ралфи!
Набий го! Набий го!
Чу ли какво каза?
Бях чул това откакто чух
опасни затворници да говорят на такъв странен език.
Бях придобил съзнателен и устойчив порок от мръсотии
и проклинах всички деца, изливаше се от мен както крясъци.
Ралфи!
Отиваме си вкъщи. Хайде.
Успокой се. Хайде тук, Ралф.
Наведи главата си тук долу.
Хайде, ела тук долу.
Успокой се.
Искам да отидеш да си полегнеш малко в стаята си.
Ралфи, просто се успокой.
Ето, изсуши се.
Всичко е наред, успокой се.
Точно така. Сега отиди да си полегнеш.
Светлината отвън ставаше морава и мека.
Беше почти време баща ми да се прибере от работа.
Какво има? Защо плачеш?
Татко ще убие Ралфи.
Не, няма.
О, ще го направи. - Не, няма.
Обещавам ти, че татко ти няма да убие Ралфи.
Защо не излезеш от там?
Искаш ли мляко?
Искаш ли?
Ето.
Всичко наред ли е?
Ще те видя ли по-късно? Добре. Чао.
Чух кола да бръмчи по шосето, и вълна от ужас ме пречупи.
Щеше да узнае какво съм казал, ужасните неща, които бях казал.
Махайте се от тук!
Вървете си вкъщи, крастави песове. Махайте се оттук, гнили, мръсни
Хей, Бъмпъс! Ела тук и прибери миризливите си кучета!
Хей, хайде, какво има за вечеря? Умирам от глад.
Е, какво се случи днес?
Къде са ти очилата?
Отново ли си загуби очилата?
Ралфи. Запомни, беше ги оставил отново на радиото.
Опитай се да не го правиш повече.
И така, какво се случи днес?
Нищо особено.
Ралфи имаше сбиване.
Сбиване ли? Какво сбиване?
Знаеш как са момчетата.
Поговорихме си.
Виждам, че Мечките ще играят Грийн Бей през Неделя.
O, да. Зудок има билети. Щеше ми се аз да имам.
Е, задника му ще измръзне там навън.
Бавно започнах да осъзнавам, че няма да бъда унищожен.
Чикаго Беърс.
Ужаса на средния път.
Оттогава, нещата бяха различни между мен и майка му.
Повече като Чикаго Чипмънкс, може би.
Но Беърс, никога.
Странно. Дори нещо значимо като ''Аферата Скът Фаркъс''
както беше известна
беше извън ума ми както правех усилие за пътя
към непроницаемата мрежа на пушката
в която майка ми ме беше заклещила.
Дядо Коледа!
Да, ще помоля Дядо Коледа.
Разбира се! Дядо Коледа.
Големия човек. Главния бос.
Връзката. Майка ми проспа това време.
Мики!
Мамо, магазина ще затваря и Дядо Коледа ще си тръгне.
Ралфи, Дядо Коледа няма да ходи никъде. Само стой мирен!
Мамо, това е същия глупав парад, точно като миналата година.
Ралфи, ще се успокоиш ли. - Мамо
Млъквай, Ралфи!
Ето го! - Дядо Коледа!
Беше ли послушно момче? Беше ли?
Сега можем ли да тръгваме? - Да, сега можем да тръгнем.
Хайде, Ралфи.
Весела Коледа!
Хайде, Ранди, побързай.
Ралфи, виж там.
Виж, опашката не е много дълга. Нареди се.
Хвани ръката на Ранди и го дръж, ще се видим по-късно, нали?
Стойте заедно, чу ли? И не се губете.
Хайде. Да тръгваме.
Млади момко. Хей, момче.
Какво си мислиш, че правиш? - Качваме се, за да видим Дядо Коледа.
Опашката свършва тук. Започва там.
Весела Коледа! Хo, хo, хo, хо, хо!
Хайде, хайде, момчета и момичета. Побързайте.
Хайде.
Опашката чакаща да види Дядо Коледа беше дълга чак до пътя към Тера Хоут!
И аз бях на края й.
Харесвам Дядо Коледа.
Да си го признаем. Повечето от нас бяха присмехулници.
Минути преди полунощ сякаш нямахме шанс.
Шоколадовия снежен човек яде малки момченца.
Моят хубав
Какво вкусно малко момче.
Не ме безпокой. Мисля.
Харесвам `Вълшебникът от Оз`.
Харесвам калаения мъж.
Ако Хигби мисли, че ще работя дори минута след 9 може да ме целуне отзад.
Хайде качи се в скута на Дядо Коледа.
Този е мокър. Как се казваш малко момченце?
Били. - Хайде, Ранди.
И какво искаш за Коледа, Били? Камион играчка?
Махни го от скута ми.
Бързо, донеси ми кърпа.
Мразя миризмата на тапиока.
Внимание пазаруващи! 9 часът е и магазинът ни затваря.
9 часът! Велики Скот! Магазинът ще затваря!
Дядо Коледа не може да чака цяла нощ.
Хайде, в скута на Дядо Коледа.
Мърдай, дете.
Не си влачи краката.
Махни го оттук.
Хайде дете.
И как се казваш момче?
Хей, момче, побързай, магазинът затваря!
Чуй, малко момче, имаме много чакащи тук, така че тръгвай!
Какво искаш за Коледа момче?
Умът ми се беше изгубил.
Като луд се опитвах да си спомня какво съм искал.
Задъхвах се, пъхтях.
Какво ще кажеш за хубав футбол?
Футбол. Какво е футбол?
Безсъзнателно, гласът ми изрече:
Футбол.
Добре, махни го оттук.
Футбол! O, не. Какво направих?
Събуди се, глупако, събуди се!
Исках официалната карабина Ред Райдър
модел въздушна пушка.
Ще си извадиш окото, хлапе.
Весела Коледа.
Ще се видим в Оз, приятели.
Е, видяхте ли Дядо Коледа?
Казахте ли му какво искахте за Коледа? - Да.
Пита ли дали сте слушали през годината? - Да.
Не. - Не се притеснявай, той знае.
Той винаги знае.
Весела Коледа, хo, хo, хо, хо.
Добре, слизай.
Чао, Крис.
Така е добре.
Сега почакай минута. Добре. Включи я в контакта!
Зелените лампички не работят.
Не, зелените работят. Сините не работят.
Не ми казвай кой цвят е.
Не съм далтонист.
И аз не съм.
Ето, виж, казах ти, че беше зелената.
Задръжте! Никой да не мърда!
Стойте по местата си!
Бушонът гръмна.
Старецът можеше да сменя бушони по-бързо отколкото заекът Джак отива на среща.
Беше ги купил некачествени.
O, Ралф.
Не е ли красиво?
Този кучи син.
Да. Не. Тази звезда е крива.
Звездата е на мястото си.
Трябва да си внимателен. - Внимателен съм.
Остави ме да го оправя. Така е добре.
Перфектно.
O, Божичко, виж кое време е.
Надявам се Дядо Коледа да не пропусне да дойде в тази къща
защото някои момчета не са си легнали, когато е дошъл.
Мисля, че чух звънчетата на шейната на Дядо Коледа
преди малко, идващи от другата страна на улицата.
Добре, Вие двамата, горе.
По двама, по двама.
Добре, да ги донесем.
Ранди, хайде! Ставай, Ранди!
Дядо Коледа е бил тук!
Леле! Камион! Мой е!
Леле, погледни тук! Мое е!
Какво има тук? Твърдо е.
Пожарна кола. O, моя е!
Това вдига ли се?
Весела Коледа.
Весела Коледа и на двамата.
Ранди, не. Изчакай Коледа да започне, скъпи.
Искам да съм Дядо Коледа! - Е, изчакай минутка, Ранди.
Ти игра Дядо Коледа. Той беше Дядо Коледа миналата година, нали?
Ралфи, ти бъди Дядо Коледа този път.
Хайде, Ралфи. - С кого да започна?
Дай на Ранди подарък.
И, мисля, че виждам подаръка на леля Клара отдясно.
Тя винаги Ви изпраща прекрасни подаръци.
Дай ми моя, Ралфи! Хайде.
Коледа бе дошла. Официално. Потопихме се в рога на изобилието
треперещи в желание и екстаз от необуздана алчност.
Не получавам ли вратовръзка тази година?
Цепелин! - Мога да го полирам с вакса.
Ралфи, какво ти е подарила леля Клара? Покажи на всички.
Не искам.
Ралфи, покажи на всички какво ти е подарила леля Клара.
Леля Клара 4 години остана с тежката заблуда
че не само съм вечно 4 годишно дете, но също така и момиче.
Тя винаги ти подарява най-хубавите подаръци, Ралфи.
Не е ли сладко?!
Ралф, отиди горе и го облечи. - Не искам!
Отиди горе и пробвай подаръка си!
Тя се е мъчила много за да го направи! Сега отивай.
Докато Ралфи се преоблича, аз ще съм Дядо Коледа.
Сега, да видя какво мога да намеря.
Виждам нещо! Ранди.
Това е за теб, скъпи.
А това е за татко.
Ето. От мен за теб.
Много благодаря.
Чудя се какво ли може да бъде?
Има само един начин да разбереш, нали?
Това е синя топка!
Топка за боулинг.
Благодаря ти скъпа.
Харесва ли ти? - Да, много. Много.
Ралфи. Чакаме.
Хайде, мамо.
Сега!
Краката ми започнаха да се потят, когато двете малки пухкави зайчета
със сини очи ме зяпаха глупаво.
Ела тук долу за да те видя по-добре.
Надявах се Флик да не ги забележи
когато светът на това унижение може лесно да превърне живота ми
във Warren G. Harding училище в същински ад.
Не е ли сладко?
Това е най-прекрасното нещо, което съм виждала през живота си.
Млъквай, Ранди.
Приличаш на побъркано Великденско зайче.
Не прилича! - Прилича.
Прилича на розов кошмар.
Харесва ли ти да носиш това?
Искаш ли да го свалиш? Кажи му да го свали.
Ще го носиш само когато леля Клара идва. Отиди да го свалиш.
Свали го!
Боже мой, ще видиш ли тази бъркотия?
Кой ще изчисти хартийките? - Не аз.
Ранди ги почисти миналата година. - Е, може да го направи отново.
Знаеш ли, това вино не е лошо. Не е и добро, но
Искаш ли глътка? - Не, не искаш.
Добре ли си прекара Коледа? - Да, много добре.
Получи ли всичко, което си искал?
Почти. - Почти, а?
Е, това е живота.
Винаги има следваща Коледа.
Това е забавно.
Какво е това зад бюрото? - Къде?
Зад бюрото, там срещу стената.
Защо не провериш?
Какво си сложил там, скъпи?
Вероятно Дядо Коледа го е сложил.
O, беше красива. С нетърпение исках да я пробвам.
Знаеш ли как да я зареждаш?
Точно така.
Внимавай. Недей. Ще свършат всичките.
Затвори я. Затвори я.
Мога ли да я пробвам, мамо? Може ли?
Да. - Добре. Но отвън.
Все още казвам, че тези неща са опасни.
Сложи си галошите и палтото. Студено е навън.
Имах една, когато бях на 8.
Ами ако се нарани? Ралфи, палтото ти!
Не стреляй по животни и птички! - С изключение на кучетата на Бъмпъс!
Внимавай, Ралфи!
Навсякъде е всеизвестно за обичая на стареца
с пуйката.
Неподправена турска галера изрод. Няколко дена преди Коледа
очите му щяха да блестят с дива и ненаситна светлина.
Добре, Блек Барт, сега ще си получиш заслуженото.
O, Боже мой! Извадих си окото!
Ще си извадиш окото, хлапе.
'Ще си извадиш окото, ще си издавиш окото!''
Ралфи, пази се. Да не си извадиш окото!
Тя не беше видяла! Тя не знаеше!
Окото ми е добре. Пушката сигурно е ударила очилата.
Очилата ми! O, не!
Къде са ми очилата?!
Няколко неща донасяха такова бързо и ужасно наказание
на дете, като загубени очила.
Спри!
O, не!
Строшени.
За момент мислих да импровизирам за да не разберат, че стъклата ги няма!
Случайно, умът ми разви грандиозен план.
Да видя, ледена висулка.
Падна от гаража и ме удари по окото!
Щеше да проработи. Трябваше. Набързо пророних няколко сълзи.
Какво има скъпи? Какво се е случило? Дай да видя.
Имаше висулка и падна от гаража и ме удари.
Какво има? - Не, всичко е наред. Чети си вицовете.
Събуди се, Ранди.
O, Господи.
Удари ми бузата и ми счупи очилата.
Опитах се да се махна от пътя и, но
Ето, виж, малка драскотина.
Късметлия си, че не ти е отрязала окото.
Тези ледени висулки могат да убият човек.
Какво става горе? - Нищо. Сега ще слезем.
Стой далеч от пуйката! Трябва да се готви още час.
Ще хванеш глисти!
Но какво ще правя с очилата?
Можеш да носиш старите с пукнатина по тях
докато ти вземем нови.
Бях се измъкнал!
Но оставих пушката си навън.
Когато се облечеш можеш да отидеш да си вземеш пушката.
Задръж това там.
Животът е такъв.
Понякога когато сме весели, когато удоволствието ни е в разцвет
когато всичко е правилно по света
най-немислимите злополуки се спускат върху нас.
O, пуйка!
Кучи синове! Бъмпъс!
Райския аромат все още се носеше тежко в къщата. Но я нямаше.
Нямаше я. Без пуйка. Без сандвичи с пуешко.
Без салата от пуйка. Без сок от пуйка, без пуешка яхния, пуйка по кралски
или галони от пуешка супа. Нямаше я.
Всичко бе изчезнало.
Точно така. Всички горе.
Обличайте се.
Ще излезем за да хапнем.
Не! Не.
Пейте така:
Опитайте отново.
Спрете!
Изпейте нещо друго.
Не! Спрете!
Кухня. Донесете храна. За клиентите.
O, съжалявам.
Красива патица.
Наистина е.
Но, виждате ли...
Какво? - Усмихва ми се.
Добре?
Красива!
Тази Коледа щеше да живее в спомените ни
като Коледата в която бяхме представени пред китайската пуйка.
Всичко в света беше добре.
О, скъпи, ела тук. Погледни това.
Красиво е!
До мен в тъмнината лежеше моята синьо-стоманена красавица.
Най-добрия Коледен подарък, който някога съм получавал
или бих получил.
Постепенно, се унесох в сън, сваляйки патици в движение
и раздавайки грандиозни изстрели.