Татко? - Да, Карлтън?
Искам да ми кажеш нещо и не искам да щадиш чувствата ми.
Мога да понеса истината.
Добре, синко. Имаш думата ми. Какво те тревожи?
Когато порасна, ще мога ли да си пусна такава брада?
Ти си Ласитър, а Ласитър оглеждат
легендарно лицево окосмение от поколения.
Това е кралска брада, родена в кръвта ти,
усъвършенствана през вековете.
Но никога не забравяй, не брадата те прави крал.
Знам, знам. Кралицата те прави крал.
Точно така синко. Почти стигнахме.
Татко?
Татко, къде си?
Не ме оставяй.
Татко!
Говори началник Ласитър.
Стрелба.
Ранен съм.
Нападнаха ме от засада и съм прострелян многократно.
Трябва ми подкрепление... Незабавно.
Недей.
Моля те, имам семейство.
Карлтън, помниш ли изобщо защо си тук?
Мисли, сине. Мисли.
Имаме ранен полицай. Всички екипи на местопрестъплението.
2016 Аркансън Роуд. Ситуацията е критична.
Заподозрения е на свобода. Подхождайте с изключителна предпазливост.
Изненада! - Изненада, изненада!
Какво ви става на двамата? - Я виж.
Какво е това? - Това е подарък за теб.
Запознай се с Мориси, спасен е от приют, тук е, за да те спаси
от собствената ти красота. - Това е кучето на началник Вик.
Беше. - Не спираше да хапе дъщеря й.
Ветеринарят го нарече гризане от привързаност.
Нарече го бяс, Шон.
Както и да е. Началника, Гас и аз се споразумяхме.
Тя го пусна в офиса ми и избяга с колата.
Тогава ти ни звънна да дойдем и цялата ситуация се нареди и всички печелят.
Това куче ми яде крака. - Мориси!
Спри. - Престани. Престани.
Извини ме, Карлтън, не знаех, че имаш посетители.
Съжалявам, но без домашни животни.
Домашни животни? Извинявай, аз...
О, това е Мориси.
Той е куче за терапия. - Има ли си нагръдник?
Има си, но предпочита да я нарича жилетчица.
Смятам, че ще откриете, че всичко е в ред.
Това е стара тениска с надпис Терафлу
и има лепенка над "флу" на която е дописано с маркер "пия".
Много си добра. Точка за теб, Долорес.
Казва се Шон Спенсър, а това е партньора ми Бил Пупингтънс.
Не. Шон. - Какво?
Бърз разговор. - Добре.
Карлтън, какво се случва? - Не им обръщай внимание.
Да. - Бил Пупингтънс. Що за име е това?
Трансилванско-холандски. Защо? - Не, Шон.
Без повече прякори, които ме излагат, особено пред колеги и професионалисти.
Гас, не бъди като нощта, в която баща ти заспа в майка ти.
Не можем да спрем неща, които вършим от 10 години.
Имаме фенове, те имат определени очаквания. Ще има страхотен отзвук.
Шон, ние сме двама смотаняци. Нямаме фенове.
От тук нататък, аз ще измислям прякорите.
Не, не, не. В никакъв случай. Това е отвратително.
Контра предложение: имаш право на вето,
докато някой ти хареса.
Малко е като лепенка на огнестрелна рано, но добре.
Много съжалявам, Долорес.
Исках да кажа, че името ми е Шон Спенсър,
а това е пълноправният ми партньор Всички От Пипс В Едно.
Приема се. Здравей.
Ще се поразходите ли малко с мен, момчета?
Ласи, това тук, същото ли е за което си мисля?
Момчета, обичам животните, но съм сигурна, че знаете
колко престижно място е Хършил Хаус.
Знаем, но само да кажа, въпреки, че кучето не е сертифицирано
и изяде един от двата педала за газ на колата ни на път за насам...
Два какво? - Надявахме се, че това посещение
ще помогне на Карлтън да възвърне изгубените си спомени.
Той е корав мъж с дебела кожа, като на северен бял носорог,
но сърцето му е малко, като на по-дребен носорог.
Знам и си прав,
Бъртън, но можеш да ме наричаш Джърмаджести
или както искаш, Долорес.
Е, Джърмаджести, после ще се ядосвам,
че се вързах на един спретнат, галантен,
с цвят на медена питка и с перфектен череп мъж
но ще направя изключение.
"Спретнат" и "галантен", не ми звучи правилно.
Г-н Уилкърсън, хубав ден.
Добре, кучето остава, но ще е на много къса каишка.
Къса каишка.
А в замяна на това ще ми кажете защо наистина сте тук.
По дяволите, добра е. - Да.
Добре, Ласи ни се обади снощи. Вижда разни неща.
Призраци. - Не е задължително да са призраци.
Но вероятно са призраци. - Но тук има много странни неща,
които се стават тук: зловещи гласове по тръбите, влачат се тела
към гората през нощта, черно желе.
Проверяваме дали тази сградата не е построена върхуиндианско гробище.
Построена е върху стар мебелен магазин
и той нищо не ми е споменава за това.
Защото не иска никои да знае за това. Заклехме се да мълчим.
Шон не може да каже на жена си.
Приятелката ми мисли, че работя двойна смяна. Дори не мога да и вдигна.
Е, не можеш да й вдигнеш, защото свали някаква измамна апликация,
която променя всичките ти емоджита в малки човечета от Ямайка.
17 вируса. - Ясно.
Значи имаш приятелка? - Да.
Долорес, ще бъда честен с теб.
Казах "черно желе" само, защото това беше прякорът на Гас
в първенството ни по народна топка.
А Ласи умира от страх и започва да се побърква.
Ако някой разбере за това, може да му коства работата,
достойнството, а може дори и семейството му.
Карлтън, дори не си спомня защо е влязъл в онази изоставена сграда.
Единственото, което си спомня е силуетът на стрелеца,
взема 9 различни лекарства
и както знаете, получи масивен инсулт по време на операцията.
И е съвсем нормално да вижда разни неща
но да подхранвате тези негови фантазии
е най-вредното нещо, което можете да направите, ясно?
Знам, този номер, който постоянно играете
на шантавият дребен бял мъж и секси черен пич,
като опакото на ръката си. Но наистина ли искате да помогнете?
Дръжте се като възрастни мъже, каквито сте всъщност.
Добре, какво става тук? - Какво, Долорес?
Сестрата от "Цвета на нощта" ти се подмазва.
Не знам, може би е привлекателна, но, Шон, сега съм със Селине.
Не мога да обръщам внимание на всяка мръсница,
която иска това, което не може да има.
Къде бяхте, по дяволите?
Извинявай, Ласи. Тъкмо се качвахме по стълбите,
когато Гас видя Джамба от другата страна на улицата.
И отидохме да си вземем. Къде е кучето?
Скочи през прозореца в момента, в който излязохте,
Вземи желето и избяга в гората.
Има логика. Той е ловец-събирач от най-висока степен.
Това обаче не беше последното желе, нали?
Няма значение. Кучето не ни трябва.
Ласи, ще карам директно.
Ще трябва да пропуснем.
Не можем да продължаваме да лъжем жените си,
за да прикриваме това, че виждаш призраци, разбираш ли?
Прекалено е трудно. Познават се.
Все пак сме възрастни мъже с истински срамни косми.
Нека ти нарисувам картина. Помниш ли мустаците на Еди Мърфи в "Суров".
Е, такава е ситуацията на Гас, над чепчето.
Виж сега, каквото и да си мислиш, че виждаш, е тук.
Преминал си през доста, а и болниците са зловещи,
дори и най-луксозните. Довери ми се, човече.
Просто си страшно надрусан.
Надрусан.
Шон. Какво има кучето в устата?
Гас, моля ти се.
Нищо повече от човешка ръка.
О, Боже! Това е... Това е човешка ръка.
И е покрита с листа и мъх,
и е ръка и е човешка.
Ще трябва да звънна на жена си.
Ще трябва пак да лъжа.
Ласи, с теб сме.
Разбира се, че сте с мен, дебили. Това в ръката ти е ръка.
Хайде, Гас. Чукни лекичко.
Разкарай тая ръка на мъртвец от мен, Шон.
Шесто чувство 2 Ласи върни се у дома
Шон, това не ми харесва. - Гас, чу Ласи.
Трябва да дадем ръката на Уди по най-бързия начин.
Като трябва да е по най-бързия начин, защо първо спря за пушено месце?
Защото не съм животно, Гас. - Както и да е, тук на стената пише,
че е забранено да се изпраща жив материал.
Е, ако ръката беше все още жива щеше да е неуместно, но не е.
И така, ще ни трябва екипировката ни,
ако искаме да намерим остатъка от тялото преди да се прибере.
Всичките ни неща са в Сан Франциско.
Дали?
О, искаш да се боцкаш със пчела, а?
Да.
Гас, у дома сме.
Сега ми покажи малко Чуи.
Ставаш все по-добър.
На едно мнение ли сме?
Да, алтернативна Спайдър вселена.
Не.
Добре дошли.
Единственият изникващ котешки ресторант в Санта Барбара.
Много ясно. - Разбира се. Котфе. Екстра.
Родителите ти знаят ли, че правиш това?
Какво? На колко години мислиш, че съм? - 9.
41. - 41?
Като момичето от "Сирак". Поздравления, бизнесът процъфтява.
Отваряме след 15 минути.
О, значи котките не са клиентите? - Кои по дяволите сте вие, момчета?
Аз съм Шон Спенсър, а това е партньора ми Динг Донг Канавката.
Не. - Клод О' Кир.
Не. - Голямото Татенце Помпата?
По-топло. - ЛимонаЛимонаЛимона Лайм.
Как сте успели да достигнете зряла възраст?
Не се тревожи и ти ще успееш стига да не спираш да си взимаш витаминките.
Не съм дете. Какво искате?
Не е ли очевидно? Искаме обич. - И приятелство.
И да се сложи край на търговията със слонова кост.
Но основно искаме да знаем, какво си мислиш, че правиш,
като отваряш кот-фене в офиса ни.
Ами, аз съм сериозен предприемач
и взех мястото под наем и е мое за следващите 19 дни.
Това е за котки. - Разбирам.
Добре, ще бъда откровена с вас, момчета. Сериозно съм се омазала пред
здравните власти така, че ще трябва да карате директно на въпроса.
Добре, ето как стоят нещата.
Аз съм медиум, а той ака от съчувствие".
Тук сме за да си върнем много детективски инструменти,
които сме скатали в стените, тавана и отдушниците.
И заради това може да се наложи да изкъртим дупка или пет.
Е, ще се наложи да се обърнете
към наемодателя, а на него това няма да му хареса.
Там отзад. - Благодаря ти, стара жено.
Или малко детенце, което и да си от двете.
Какво искате? - Здрасти.
Искаме разрешение да потрошим гипсовият ти картон,
а може би и да свалим климатика ти.
Не. Чупката.
"Чупката."
Сър, бихте ли ми позволили да ви опиша мащаба...
Не. - Да, чакай малко.
Дай задна.
Няма как да не сме озадачени от това колко е нисък гласа ти.
Очевидно го правиш нарочно правиш тембъра си нисък.
Не го правя нарочно. - Сега е още по-нисък.
Гласа си е същия. - Значи си признаваш, че е глас.
Да, кой имитираш, Том Уейтс? - Катлийн Търнър?
Харви Уайнстийн? - Дитрих Бейдър?
Шон. Влизай вътре. - Татко?
Как си могъл да си позволиш да купиш офиса на "Шесто чувство"?
Нищо не съм купувал.
Пропуснали сте да кажете на собственика, че се изнасяте.
Какво? - Трябваше да плащам сметките
и започнах да отдавам под наем на всеки шантав хипстър,
който се появи в града. Буквално се въргалям в пари.
За които не дължа данък.
Струва ми се незаконно. - Защо тормозите наемателите ми?
Май сме заправили някои неща като се изнесохме.
Забравихте фурна за бавно печене с кило и половина печено в нея.
Едва не запалихте целия квартал, като в "Това сме ние".
"Това сме ние"? Татко, защо го гледаш този сериал?
Имат същият сериал по ABC само, че по-нов.
Какво искаш?
Малко ме е срам, но май съм алергична към котки.
Това не е мой проблем.
Татко, става въпрос за мистерията около Ласи.
Вероятно нещата са на живот и смърт, което означава, че ми трябват
очилата за нощно виждане и колекцията ми от мустаци,
за да мога да чопля наоколо без да ме забележат.
Ще ни помогнеш ли, моля те?
За Ласи.
Разбира се.
Пак си преправяш гласа.
Изненада.
Виждам всичките ти зъби, О'Хара. Ама наистина всичките.
Извинявай, но съм много развълнувана да те видя.
Чакай малко. Не е понеделник. Какво правиш тук?
Карлтън, страшно си параноичен. Липсваш ми.
Наистина? - Добре, ясно.
Истината е, че се измъкнах сутринта, след като видях това.
Това Конуей Туити ли е?
Това е Рийс Кеслър чудовището, което те простреля
хладнокръвно шест пъти.
Хванаха го вчера, направи пълни самопризнания
отказа се от правото си на адвокат.
Още изглаждаме някои подробности, но изглежда...
Какво? - Нищо.
Знам я тази физиономия. Не е ли това човека?
Не знам. Иска ми се да знаех, повярвай ми.
Не си спомням. Работя по въпроса.
Може би причината за тази физиономия
е че това не човекът.
Виж, истината е,
че не бих целият този път от Сан Франциско само за да ти кажа това.
Дойдох, защото в самопризнанията си не споменава за втори пистолет.
А знам, че не са намерили куршум от него,
но също така знам, че липсва един куршум от местопрестъплението.
О'Хара, вече два пъти те порицават, за да не се бъркаш в този случай.
Моля те спри да рискуваш кариерата си.
Виж, само искам да помогна. - Да помогнеш? Страхотно.
Ето. - Това е списък с покупки.
Не е вярно. Има и някои поръчки. - Има 93 неща.
Да така, че не би трябвало да отнеме много време.
Гас, тук имаме всичко, което ни трябва.
Най-доброто куче следотърсач в историята на
приюта за бездомни животни "Заливът на половината луна".
Мориси вече откри ръката.
Сега ще предуши щателно целия район
и ще ни отведе до тялото.
Мориси, подуши това.
Сега гледай и се учи.
Май не трябваше да го отвързвам. - Мислиш ли?
По дяволите, бързо изчезна зад хоризонта.
Ти си най-силният човек, който познавам.
Не.
Да, и виждам как ставаш все по-силен с всеки изминал ден.
И те обичам и не знам какво ще правя без теб.
И ще се върна в понеделник,
за редовното ми посещение
с изцяло изпълнен списък
и 3 кила шоколад "Кума лиса".
Добре. - За малко да забравя.
Какво?
Помислих, че ще я искаш, за да не забравяш никога.
И следващия път като дойда, няма да има никакви полицейски приказки,
освен, разбира се, ако не искаш да обсъдим дали
да не сложим охрана пред вратата. Разбрахме ли се?
Разбрахме се. Трябва да бъдем честни един с друг.
Защо паничката на Мориси е тук?
Кое на кой?
Шон, от час сме изгубени. Това куче никога няма да се върне.
Мацката на всички мацки.
Не мога да повярвам, че си в Санта Барбара.
Какво? Мога да обясня, скъпа. Само исках да помогна.
Моля те спри. Просто спри. И аз съм тук.
Искам да поговорим за вечерята. - Да, вечерята.
Отмени я. - Няма да я отменя.
Мисля, че трябва да я отменим. - Не, няма да я отменяме.
Не бъди глупава. Вече съм задействал нещата и ще бъде жестоко.
Довечера ще бъде вечер, която ще запомним завинаги.
Добре.
Просто... Ще се забавя на летището
и може би ще ми трябва малко повече време,
така че може би ще трябва...
Това което каза е екстра. Ще се видим довечера. Обичам те.
Даде ти възможност да се откажеш. - Звучеше много странно, Гас.
Като Лупита в "Ние"? - Не, е, кое по-точно?
"Завързан". - Не, не чак толкова странно.
Струва ми се, че този път наистина я разочаровах.
Предпазваш Ласи. Помоли ни да не й казваме.
Няма значение, Гас.
Не мога да продължавам да се крия и да я лъжа по този начин.
Сигурно седи на летището с влажни очи и се чуди
дали някога ще бъда този честен зрял мъж, който тя заслужава.
Какво... Хайде да се прибираме.
Говори началник Ласитър.
Стрелба. Ранен съм.
Нападнаха ме от засада и съм прострелян многократно.
Ранен полицай. Всички екипи на място.
Положението е критично.
Така и не намериха куршума.
Липсва куршум от местопрестъплението.
Нищо не съм видяла. Не стреляй.
Няма да те нараня. - Съжалявам.
Не трябваше да се връщам. - Виж, трябва ти медицинска помощ.
А на мен ми трябва куршума, който е в крака ти.
Изостава от нас. Давай! - Пич!
Давай, направи го! Всеки момент ще се появи, човече.
Направи го да е романтично.
Аз ще сложа вечерят по чинии. Ти създай атмосферата.
Късане на цвета от световна класа, Гас.
Шон, защо избра меню,
като от филма "Деня на Благодарността на Чарли Броун".
Защото това е единственото, което имаше на бензиностанцията, Гас.
Не... Не вдигай.
Не мога дори и да исках. Телефона ми е още по-зле.
Нито едно копче не работи. - Е, ние жънем това, което сме посяли.
Идва. Добре.
Трябва да донеса свещите. Ти се изнижи през аварийния изход.
Добре. Чакай, авариен изход?
Наистина се гордея с това, как си се справи с всичко това.
Много благородно от твоя страна да се откажеш от случая на Ласи,
особено като се знае, че може да са замесени и таласъми.
Благодаря, но знам, че не си убедена
в човека, които призна, че е прострелял Ласи.
Но, скъпа, рисковете за теб са прекалено големи в този случай.
Шон Спенсър, да не би ти да си този, който се тревожи за мен,
че си вра носа, където не трябва?
Точно така и е страхотно веднъж и аз да съм възрастният в тази връзка.
Само този път. - Да.
Сериозно обаче. Моля те обещай ми,
че ще оставиш местната полиция да се справи с това.
Разбира се. - Разбира се.
След като се разбрахме с това, ще взема този списъки ще изпълня всичко
от него, което включва и "полиране на жезъла на Ласи".
Но първо ще опаковам двама ни
в любимото ти зелено одеялце.
И ще остане сгушени в него доста време.
В голямото чекмедже на скрина е, там където е спалното бельо.
Какви ги вършиш?
Аварийната стълба е много стръмна, Шон.
Стига бе, човек. Минаха няколко часа.
Виж, цял следобед и повтарях, че няма да си тук.
И сега ще ме изкараш лъжец. - Ти си лъжец.
Баща ти е лъжец. - Каза ли и за ръката?
Не, защото ръката не е важна, защото не работим по случая.
Сега ми дай одеалото. - Намери си свое одеало.
Това си е моето одеало...
Какво? - Нищо, мило.
Хей, скъпа. Не намирам одеалото.
Но знаеш ли какво?
Не ни трябва точно това одеало, защото...
Това мелодията на телефона на Гас ли е?
Това е мелодията на телефона на Гас, нали?
Сигурно си е забравил телефона тук, глупавата черна гъска.
Сега си спомних къде е одеалото.
В спалнята само, че много на дълбоко.
Мисля, че е някъде в дълбините. Ще отидеш ли да го потърсиш?
Искаш да видиш кой се обажда, за да прецениш дали да вдигнеш или не.
Ще се омъжиш ли за мен?
Само, ако вечеряме всеки ден филийки и желирани мечета.
Съгласен. Това е.
Тук ще е. Да. - Тук ще се случат нещата.
Стига бе, човек. Изключи го.
Опитвам се. Уди е. - Е, вдигни. Ръката е при него.
Нали каза, че ръката не е важна.
От къде намери вафла "Куку-Руку"? - Не го мисли, Шон.
Момчета, първо, благодаря ви
за вкусното пушено месце.
Изял е ръката? - Не е изял ръката.
Сложих при ръката малко пушено месо. - Защо го направи?
Защото пратката струваше 26 долара, независимо дали е пълна или не, Гас.
Мислех, че ти най-много би оценил пестеливостта ми.
Уди?
Имам добра и лоша новина. Еленското месо, супер вкусно!
Също успях да взема един отпечатък от пръстите на мъртвеца.
Имам името на жертвата.
Някакъв баровец, собственик на фабрика, казва се Девън Тайлбак.
Девън. Добре, добре. Каква е лошата новина?
Шон, биволското беше жилаво. Имаше вкус малко на нокти.
Има логика, това всъщност беше биволско от соя.
От соя. Добре.
По дяволите, сега имаме истинско убийство и истинска жертва.
Не, не, не, не. Не е бил убит или разложен от вещици. Самоубил се е.
Самоубил? - Да, преди около седмица.
Скочил е от моста над река Санта Инез.
Тялото още не е намерено, предполагам до сега.
Лука, не. Не сладур.
Играе с далака, отново.
Трябва да затварям. - Да, трябва.
Е, това е страхотно. Няма призрак. Всичко е ясно.
Отърва се. - Не, Гас, това е лошо.
Самоубийството, ръка се появява зад болницата,
където Ласи вижда призраци. Стига.
Джулс ще се върне там, като чуе за всичко това.
Трябва да я спасим от самата нея. - Какво означава това?
Искам да кажа, че ще се върнем в Санта Барбара
и ще започнем отново да лъжем. Пази се от паяците.
Шон! - Ето го и гъделичкача!
Мориси?
Не.
Какво ти казах, за качването върху леглото?
Долу.
Слез.
Мога да те махна от мен, когато си поискам.
Всъщност това не е вярно, нали?
Смяташ, че съм позьор, нали?
Мислиш, че ще ме пенсионират, че ще бъда в тежест на семейството си.
Ще седя в масажиращ фотьойл до края на живота си
и ще крещя на телевизора.
Гадост, това би било отвратително.
Ще бъда честен с теб, куче, но да си остане само между нас.
Не знам дали изобщо някога ще ходя отново.
Какво гледаш?
Виждаш това, нали?
Искам да кажа, този наистина кърви.
Хайде де, куче, кажи ми, че не съм луд.
Разбира се, че не си луд. Ти си Ласитър.
Мисля, че ти казах да ме оставиш намира.
Знам, сине, но има толкова много да наваксваме.
О, Ласи, Ласи, Ласи.
Виж, вярваме, че снощи си видял нещо,
но защо мъж целия в кръв
би се промъкнал в конюшнята на възстановителен център.
Знам какво видях. - Някой друг видя ли го?
Да.
Куче?
Леле мале, Мориси е изял Долорес. - Долорес си е добре.
Виж, Ласи, мъчим се, човек. Наистина.
Но онази ръка, помниш ли я?
Ръката, която Мориси намери принадлежи на
някакъв собственик на фирма, който е направил плонж в реката.
Няма нищо общо с теб или пък с Центъра Хършил.
А пазенето на тези пътувания в тайна става все по-трудно.
Гас спа в чекмедже снощи.
За да съм напълно честен това беше най-доброто ми спане от години.
Даже може и довечера да спя там. - Да, много ме съмнява.
Няма и да разебреш. - Както и да е. Единственият ти
свидетел е куче, което не съм напълно сигурен, че не е изяло сестрата.
Момчета, моля ви, само проверете конюшнята
и след това може да ми кажете, че съм луд.
Каза "моля". - Да.
Селине. - Здравей, Джулиет.
Знаеш ли къде мога да подам сигнал за изчезнал човек?
Да, мога да го направя веднага. Кой е изчезнал?
Гас. Гас?
Да, не е на работа и от два дни не вдига си вдига телефона.
Звънях му от няколко номера.
Селине, стига, това е Гас. Нищо му няма.
Няма една измамна костица в тялото си.
Знаеш ли какво? Забрави телефона си у нас,
след като се върнаха от Санта Барбара.
Какво? Не ми е казвал, че ще ходи до Санта Барбара.
Шон също. Защото тайно разследват случай, за който не искат да знам.
И това не те дразни? - Не. Така и на мен ми е по-лесно
тайно да разследвам случай, за който не искам те да знаят.
Джулиет, има нещо или някого, който той премълчава.
За сестрата ли говориш?
Каква сестра?
Не, това е нищо.
Сестрата на Ласитър е много мила
и изглежда си пада по Гас. Много невинно.
Извинявай, защо Кеслър си противоречи със собственото си алиби.
Освен, ако не е принуден. Знаеш ли какво, Селине?
Съжалявам, но трябва да отида до Санта Барбара
и да накарам затворник да се отрече от самопризнанията си.
Гас много те харесва. Опитай се да не се тревожиш за глупости.
Чао!
Една сестра не е нищо.
Добре, предполагам, че окървавения човек
би трябвало да влезе от тук.
Човече, дори конюшните лъщят.
Бих ял от пода. - Ти би ял от всеки под.
Защо им е да държат медицинско оборудване тук?
Няма никаква логика.
Какво е това.
Ледени кубчета. Дават ги на пациенти по време на терапии,
при които не могат да ядат твърда храна.
Какво правиш? Ядеш ли ги?
Пич, има 5 различни вкуса.
Не трябва да го правиш, Шон, невъзпитано е.
Невъзпитано? Изяде вафла "Куку-Руку", която намери в шкаф.
Точно, не беше на никой... Леле.
Синя малина. - Виждаш, за какво ти говоря.
Като грозде е.
Извинете ме. Добро утро.
Да не би да ядете ледените кубчета на пациентите?
Аз не. Той да. Не е вярно.
Съжаляваме. Просто сме фенове на изящните вкусове.
Приятели сме на началник Карлтън Ласитър.
А, приятели на началника.
Здрасти. - Здравей.
Аз съм д-р Хършил. Това е моят център. А това са моите ледени кубчета.
Искам да ви напомня, господа,
че районите отбелязани като "ограничени" са ограничени,
защото са ограничени.
Звучи логично.
Чудехме се дали снощи не сте имали неочаквани посетители,
които са били нападнати агресивно
и дали е възможно да е имало големи локви с кръв
в този район може би в тази посока? - Не, никакви локви с кръв.
Има ли хора, които да живеят в тръбите ви?
Може би говорят собствен език, може би Парсел.
Почти съм обеден, че няма.
Струва ми се, че постигане сериозен прогрес.
Да. Ами еднорък пациент?
Независимо дали по рождение, промишлен инцидент или вуду.
100% от пациентите ни имат 100% от крайниците си.
Може ли да попитам, господа, за какво става въпрос?
Трай си. - Карлтън може да е видял зомби.
Какво правиш? Не е зомби, сър.
Бил е нормален човек изпълнен с ярост
напоен в собствената си кръв.
А знаете ли че има трупове в околните полета?
Сега и аз го правя.
Ти. Добър си.
Много си добър в това да изтръгваш самопризнания.
Впечатляващо.
Знам, че началника вижда неща, които не могат да бъдат обяснени.
Повярвайте ми, правим всичко по силите си,
за да му помогнем да превъзмогне това по време на възстановяването си.
Дори повикахме специалист,
чак от Куба, който да му помогне,
г-н А. В. Каталон, известен хомео невротравматолог.
Д-р Хършил, ще бъда честен с вас.
Това звание звучи все едно си го измислихте току-що.
Имате ли снимка на този предполагаем д-р Каталон.
Може просто да разгледате книгата му.
Какво? Написал е книга?
Мога ли да бъда честен с вас, г-да. - Моля ви, сър.
Поведението на началника е в границите на нормалното, за някой,
който е бил подложен на такава тежка травма.
Едноставната опасност е,
ако някой подхранва тези фантазии.
Ясен ли съм?
Да. - Добре.
Така, ако ми се наложи отново да ви видя, г-да,
се надявам да е в райони маркирани за посетители,
защото там посетителите посещават.
Връзва се.
Хубав ден.
Изчакай... - Добре, добре.
Добре, добре. - Чисто.
Обичам да смуча връхчетата. - Какво?
О'Хара.
Ето те и теб. - Получи го, нали?
Полицейски комисар, не мога да повярвам. Ще идваш да ни видиш, нали?
Не, последното интервю е по-късно днес и съм една от три.
Чест е, че изобщо ме обмислят като вариант.
Забрави това. Искам я, трябва ми и ще е моя.
Да. За какво искахте да говорите с мен?
От балистиката се затрудняват да идентифицират
куршума, който си занесла вчера и не си спомням от кой случай е.
О, просто някои дребни детайли
от случая с Доставки Ембаркадеро.
Добре, тогава, ясно. - Да.
И О'Хара... - Да, началник...
Ако ще разследваш стрелбата по Ласитър,
моля те има благоразумието първо да е извън работно време
и след това повече никога да не ме лъжеш,
дори и да смяташ, че е за мое добро.
Извинявай.
Мислех, че имат задържан. Така е.
И той си е признал? - Да.
Мога да обясня. - Не съм те карала.
И няма нужда да ти напомням колко хладнокръвни убийци се
измъкват заради технически подробности.
Значи отиваш в Санта Барбара, за да се видиш със затворник, а?
Е, аз отивам, за да се видя с медицинска сестра.
Гас, това място започва ли да размътва мозъка ти?
Изведнъж започвах да изпитвам нужда да се изкъпя с език.
Съсредоточи се, Шон. - Да, добре
Виж, не разбирам.
Животът на Девън Тайлбак е бил съвършен.
Тъкмо е пуснал компанията си на пазара. Защо му е скочил от мост?
Започнал е да харчи парите си на спокойствие.
Имал е много причини, за да живее. - Не знам, Гас.
Но Ласитър все повече затъва, с всеки неотговорен въпрос.
Трябва да докажем нещо, дори и да не е това,
което искаме да докаже. Изключихме вещицата от ада.
Може би трябва да се вгледаме по-обстойно в Тайлбак.
Какво пропускаме?
Това няма логика. - Кое?
Нашият човек е работил от сутрин до вечер, нали?
Тогава защо му е било да кара от баровския си квартал
до леденият бар "Бърлогата на викинга"?
Сладоледен бар? - Не, не, не, леден бар.
От онези дето ти дават шуба и седят при температури под нулата.
Или са за туристи или за ескимоси.
Той може би е ескимос. Какво?
Хайде да се натряскаме заради Ласи.
Ти не си обществен защитник. - Не, чакайте, г-н Кеслър.
Искам да не направите грешка, като влезете в затвора,
за престъпление, което не сте извършил.
Вижте знам, че през живот си сте изпитали много разочарования,
но все още можете да се измъкнете. Мога да ви помогна.
Само че, не можете, ясно? Навсякъде са. Дори тук.
Знаят всичко.
Помислете за съпругата си. - Вижте, нищо не разбирате.
Не мога да се доверя на никого. Тук съм изцяло уязвим.
Не позволявайте на никого да ви принуди да направите това.
Помислете за детето си. - Чакай, чакай, чакай.
Имаш дете и си готов да влезеш в затвора без да си направил нищо?
Какъв ти е проблема? Кой е това по дяволите?
Никой. - Никой?
Аз съм най-добрата ти приятелка. - Най-добрата?
Чакай, довела си най-добрата си приятелка с теб?
Знаеш ли какво? Приключих. С вас приключихме.
Знаеш ли какво? Прав си, приключихме, отрепка такава. Мир.
Не, виж, чакай... Какво? Кеслър, чакай.
Отворете вратата. - Не сме приключили.
Знаеш ли какво? Май реагирах малко пресилено.
Малко...
Това не ми харесва, Шон.
Ние сме единствените без мотор на този паркинг,
а тези тук са извънредно бели, което никога не е добре.
Е, тогава ще ти се наложи да си извънредно черен.
Със сигурност.
Тези ръкавици са страшно ограничаващи
и май тази шапка някога е била енот.
Козината е фалшива, Шон. Трябваше да изчакаме и да видим дали ще се
освободят някои от онези кафявите баровски ушанки.
Хайде просто да разберем това, което ни интересува, да вкараме
по един студен първак и да се махаме. - Здравейте.
Здравейте, вие трябва да сте властелинът на водката?
Какво е това, по дяволите?
Какво можете да ни кажете за Девън Тайлбак?
Тук не говорим за Девън? - Защо не?
Дължеше много пари. - Какво? Та той беше фрашкан.
Виж, той беше добър човек, но беше започнал да губи ума си.
Не спираше да говори, че всички мрачни тайни в живота му
могат да бъдат разкрити.
Първо искам да ти благодаря, че си толкова пряма с нас. Освежаващо е.
Да. - За какви тайни говориш?
Здравейте.
Ова. Това място е мое.
Да. Значи сте точно човекът, с който трябва да говорим.
Въпрос: Имате ли още от онези кафеникави ушанки?
Те са само за ВИП гости и ги свършихме.
Били ли сте някога в Норвегия?
Само веднъж, с зет си. - Не бива да говорим за това, Шон.
Ова, ще бъда честен с теб. И двамата не сме чували за тази кръчма
дори не знаех, че тази планина съществува.
Е, отворихме миналата година.
Това е втората глава. Преди имах друг бизнес,
успешен и печеливш по определен начин,
но живота понякога ти дава нова посока.
Така е.
Мога ли да ви почерпя с нещо, което ми е любимо от моята страна.
С вкус на Орео ли е? - Не е.
Дълбоко отлежавало, е при семейството ми във Флекефьорг, 120 години.
Не иска да прозвучи неблагодарни, но имате ли нещо руско?
Господа, норвежка традиция.
Първо се поглеждаме в очите... И казваме...
Наздраве! - Наздраве!
И наздраве!
Керосин.
Кажи ми, коя е брадатата Дарил Хана ето там?
Това е Пер, сина ми.
Също така може да ни чуе.
Също така не е много доволен от избора ми на кариера.
Може би ще е добре да спрем да се заяждаме с него?
Съгласен. Гас, трябва да тръгваме.
Така е, но първо аз трябва да отида
Водката мина директно през мен.
Благодарим ти за гостоприемството, Ова.
Ще се върне, за да облечем тези палта отново, уверявам те.
Можем ли да запазим чифт от онези плюшени кафяви ушанки?
Бъдете сигурен, че ще сте в началото на списъка.
Спри. Спри. Спри.
Какво? - Това не биваше да става.
Братовчед ми заедно с Грег Грунберг създадоха апликация,
която се казва "Ямайка завинаги".
Има някои бъгове, заради които ти снимах...
Обезкосмените гениталии. Два пъти.
Веднага ще изтрия снимките.
Лоша новина, публикувах ги в Туитър
Ти си един болен човек.
Не го споделяй! Не го споделяй! По дяволите!
Знаеш ли, понякога наистина мразя последователите си.
Знаеш ли какво правим с болните хора.
Осигурявате им пространство и грижата, от която имат нужда.
Осигуряваме им това, от което имат нужда, определено.
Какво можех да направя Изскубах пръста на човека.
Да тръгваме. Да тръгваме.
Беше ми приятно да се запознаем, Ова.
На мен също. - Да тръгваме.
Пич, какво стана там вътре, по дяволите?
Ще ти кажа на предсмъртно си легло, Шон
Ще продължим пеша. - Какво?
Бягай, Шон!
Хайде!
Пич, пич! Мотор. Хайде!
Не, не, не, не. Не мога да го направя.
Какво не можеш да направиш? Да караш мотор?
През всичките години през, които имах мотор
колко пъти си ме виждал да го карам? - Не ми пука. Шон,
това са група много ядосани викинги мотористи, които идват към нас. Хайде.
Обещах на Джулс повече да не карам и все за нещо трябва да бъда честен.
Пич, сега не е момента да се опитваш да спазваш обещанията си.
Хайде. - Тук си прав.
Остър десен! Остър десен! Завий на дясно. Завий на дясно.
Завий на дясно.
Това не беше остър десен, Шон.
Опитах се да ти кажа, човек! - Какво ще правим сега?
Предполагам, че ще полежим тук и ще чакаме.
Кои по дяволите сте вие?
Кой сме ние? Кой по дяволите си ти?
Ти си Девън Тайлбак. - Пич, кучето ни намери ръката ти.
Би трябвало да си мъртъв.
Трябва да престанете с това, което си мислите, че правите.
Нямате представа с кого си имате работа. Още хора ще умрат.
Нека просто остана мъртъв.
Ще прецакате всичко. - Когато казваш "всичко"...
От къде дойде този изстрел?
Прави се на мъртъв.
Бъз Макнаб. - В костюм.
Даже му е по мярка. - Какво се е случило с косата му?
Това е перчем на смотаняк, Шон. - Малък кичур се е отделил.
Пич, телефона ми е у него.
Бъз, изглеждаш голям и изтупан.
Шон, Гас, какво правите в Санта Барбара.
Ами, забравих си едно фризби с автограф на немския
режисьор Флориан Хенкън фон Добершмирк, когато се пренесох
и се върнах, за да си го взема.
Гас си има нова приятелка тук която е медицинска сестра.
Не е вярно. Може ли да си го взема?
Това е доказателство. - Мое си е.
Дойдохте прекалено бързо и не успяхме да го извадим от канавката.
Вие ли го убихте? - Бъз, моля ти се, човека беше мъртъв
много преди да говорим с него. - Какво?
Умря за втори път, Бъз. Следи нещата.
Защо сте тук? - Супер, топ секретно, човече.
Не мога да кажа на теб или на когото и да било от отдела ти
или пък бивши членове на отдела ти, особено на Дж...
Джулс?
Това означава, че тя все още работи по случая.
Излъга ме, Гас. Тя ме излъга.
Страшно съм възбуден в този момент, пич.
Шон, това не трябва да те радва. Създаваш опасен прецедент.Честността е
основен компонент за всяка... - С кого говори?
Това не ми прилича на болница. - Селине.
Какво... Пич, трябва да се махаме от тук.
Селине ме намери. По дяволите, бях сигурен, че ще ме хване.
Дръж се естествено. - Какво става?
Бъз, не си ни виждал. Но това е местопрестъпление.
Добре, слушай внимателно. - Човека в канавката.
Казва се Девън. - Изфабрикува смъртта си.
Дължеше на хора пари. - Намериха го.
Застреляха го. - Сега е мъртъв.
Случаят е приключен. - Няма да ви таксуваме за това,
защото трябва да разберете кой го е застрелял.
Добре, но как...
Не. - Да.
Махнете се сър, махнете се, сър, сър. - Не я пускайте там.
Това е местопрестъпление.
Какво става тук?
Не съм сигурен, но ако трябва да отгатна мъжът е инсценирал
смъртта си и след това е застрелян от хората, от които се е криел.
От кога си тук? Десет минути.
Това е впечатляващо.
Благодаря ти, Джулиет. Това означава много за мен.
Това е доклада за балистиката на куршума,
който мина през Ласитър. Имало е второ оръжие,
което означава, че онзи, който си призна е лъжец.
Не казвай на никого как си се сдобил с това. Ясно ли ти е?
Не мисля, че изобщо разбирам нещо в този момент.
Това е Бъз, който познавам и обичам. Как е Франси?
Сега учи коне на йога.
Полицай.
Страшно място за скривалище, Шон. - Къде предлагаш да отидем, Гас?
Намираме се в гора и приличаме на мечки.
Да, но навсякъде има полицаи. - Никой не ни обръща внимание, Шон.
Никой. - Прав си, това е странно.
Джулиет, би ли ми откарала до болницата..
Селине, работя по случай до, който не трябва да се доближавам.
Така, че много съжалявам, но ще се наложи
с най-голямо уважение да ти кажа да млъкнеш.
Моля. - Извинявай.
Трябва да те помоля. - Довела си приятелка със себе си?
Това е приятелката на Гас. - Здравей.
О, ти си медицинската сестра. - Не!
Шон, Селине се връща.
През колата. - Добра идея.
Побързай! Внимавай, оставяш стъпки
по цялата седалка на Джулс. Престани да риташ всичко.
Риташ всичко и навсякъде.
Шон, тя идва.
Няма причина да оставане тук.
Пич, до някъде има.
Шон, ще ни види. Хайде.
Джулиет, сама ще отида там.
Не знам какво направих, но много съжалявам.
Бъз. Ще ми трябва колата ти.
Ключовете?
Оставих ги в колата.
Човече.
Пич, ще се опомниш ли.
Невъзможно е. - Кое е невъзможно?
Мисля, че съм бременен. - Какво?
Кога изведнъж започнахте да се опитвате да имате дете?
Не знам, Гас. Мислех, че ще изчакаме.
Предполагах, че ще започнем с хамстер, или мини леопард.
Познаваш ме, човече. Не съм готов за това.
Знаеш, че прозорците в апартамента не се затварят напълно, нали?
Ще трябва да ги сменя. Иначе ще имаме ситуация
като в "Бебето беглец", отново.
Шон, успокой се, успокой се. Губиш контрол.
Няма нужда да се напрягаш, заради най-скапаната идея на Джон Хюз.
Слушаш ли ме изобщо?
Ласи ми пише, с главни букви.
Видял е Уилкърсън да тича по коридора.
Уилкърсън? Коматозния пич в инвалидната количка?
Мисля, че Ласи подкопава дъното. Ще трябва да се разправяме с това.
Не трябва ли да се разправим с цялата история с бащинството?
Да, но по-късно. Това нещо с Ласи е перфектната причина
да не се занимавам с нищо реално. Дали сме късметлии?
И какво точно си мислиш?
Е, дойде онзи момент. - Кой момент?
И така Ласи вижда някакъв коматозен
да тича по коридора, но вече имаме истински мъртвец.
Притесняваме се, че сме го загубили завинаги.
Шон! Не съм ти откраднал колекцията от мустаци.
Какъв ти е проблема.
Тогава си ги изгубил, или си ги използвал
като част от ритуалите ти за сваляне
на някоя нищо не подозираща женица, за да я убедиш да участва
в болните ти игрички. Тази котка.
Виж, искам си ги обратно. Трябва си ми.
Добре ще е да спреш да ми държиш такъв тон, ако искаш да ти помогна.
Добре, ще може ли да се включа и аз? Шон има много неща на главата си.
Сериозни и важни неща.
Единственото ми притеснение в момента, е че баща ми е лъжец и крадец.
Знаем ли изобщо дали тази перука на устата ти е истинска?
Престани! Мислех, че може би, след като се ожениш,
може да направиш поне половин стъпка
към това да се държиш като възрастен, но вървиш на обратно.
Е, аз съм много по-надолу по пътя, от колкото можеш да си представиш.
И още нещо, никога не бих откраднал от детето си.
Нямам търпение да разбереш какво е да се разправяш с
умалена версия на себе си Броя минутите до този момент.
Ще бъде най-голямата радост в живота ми да те гледам как се проваляш.
И през всичките тези години си мислеше, че ми казваш неща,
които не знам.
Добре.
Ласи губи контрол. Мислехме, че му помагаме като проверяваме нещата,
които си мисли, че вижда но само подхранваме въображението му.
Добре, момчета, хайде, хайде. Вижте.
Карлтън е един от най-добрите полицаи, които познавам.
Оцеля 3 куршума и мозъчен удар.
Тялото му може би още наваксва, но умът му е все така остър.
Хайде да си го кажем.
Никога не е имал кой знае какво въображение.
И като казва, че Уилкърсън симулира,
може би трябва да направите нещо откачено...
Повярвайте му. - Да му повярваме?
Гас, знаеш какво означава това.
Трябва да станем... - От..
Мошеник... - Нагоре...
Добър ден, Уилкърсън.
Как си? - Ние сме нови тук.
Казвам се Шон Спенсър. Това е партньора ми, Лего Маего.
Не. - Норман Браунбътър.
Пробвай пак, Шон.
Дижон Хансу. - Приема се.
Защо отказваш имената пред коматозния
Защото съм професионалист. Плащам да ми кажеш какво си мислиш, Вик.
Запази си парите, Дижон. Остави на мен.
Виждам всичко, баровец.
Правиш се на велик, а? Здрав пич от стария квартал.
Сигурно дори не си плакал, когато Лиз Бъркли
се пристрасти към амфети в "Спасени от звънеца".
Но знаеш ли какво.
Дори здравите пичове... - Имат гъдел.
Изглежда едно лошо момче ще бъде нападнато то
френския гъделичкач.
Гъди, гъди, гъди.
Дай му го, Гас. Дай му го.
Дай му всичко, моля ти се.
Да, направи го. Направи го.
Не спирай. Свали му чорапите, Гас.
Хайде, Уилкърсън знаеш, че го усещаш.
Хайде бе човек.
Ще се пречупиш и след като го направиш
можеш да излезе или през прозореца или по стълбите.
Бъди твърд, Гас. - О, ще стана твърд.
Да.
По-твърд. Бъди по-твърд, Гас.
Гас, по-твърд.
Правиш ли нещо изобщо? - О, става все по-твърдо.
Давай, свършвай.
Ставам все по-твърд, Шон. - Извинете ме.
Какво правите?
Дойдохме да видим г-н Уилкърсън.
Защо сте му свалили чорапите?
Д-р Хършил, смятаме, че Уилкърсън симулира.
Да. Симулира? Симулира?
Да.
Този човек страда от тежка кататония.
Няма контрол върху нито една
своя телесна функция от доста време.
Не сме сигурни дали изобщо ще се възстанови,
а вие му гъделичкате краката?
Е, това е местен термин. Гас предпочита "играе футбол".
Първоначално ви помислих за едни безобидни, идиоти и дебили...
Дебили. - Но, сега доказахте, че сте опасни.
Искам да напуснете.
Шон, Гас, какво правите тук?
Долорес, страхотно. Мога да обясня.
Гледала ли си "От мошеник нагоре"?
О, говорим за нещо от сорта
да гледаме някой филм и да се понатискаме малко?
Сестра Ориърдън, бихте ли съпроводили тези фетишисти по краката
навън и прегледайте краката
на г-н Уилкърсън за следи от насилие. - Насилие?
Махни ръцете си от очите на човека.
Има знак с надпис "изход".
Надписан е така с цел да се излиза от там.
Намерете го и го изплавайте.
Господа, гневът ми се надига.
Наистина не знам какво да кажа,
но предполагам, че вие момчета, трябва да дойдете с мен.
Стига де, Долорес. Не мислиш ли, че има друга причина
поради, която тоя пич получи гневно предървяне?
Може би "Добрият доктор" не е толкова добър
и сме го надушили, както и Ласитър.
Какво сте надушили? Д-р Хършил е невероятен доктор и човек,
който пое случая на Карлтън за своя сметка.
Какво означава това, безплатно? - Това не е добре за бизнеса.
Добре, знаете ли какво? Обаждайте се да проверявате как е,
но към този момент не виждам друга възможност
освен да стоите на страна.
Довиждане.
Какво става? Това е нереално.
Аз... Не...
Шон, приключихме. Трябва да се свържа със Селине
преди да ме е превърнала във вудо кукла.
Не. Това, което трябва да направим е да се върнем в болницата
и да помогнем на Ласи. - Защо просто не спрем?
Защото сме близо, Гас, и трябва да наблюдаваме д-р Хършил.
Какво е това? - Нарича се план Б.
Билет и пропуск
на прочутия травма специалист д-р А. В. Каталон от Куба.
Може сам да си ги вземе, но подозирам, че ще получи обаждане по-късно...
За да откаже пътуването му.
Познаваме ли човек на света,
който би могъл да заеме мястото му? Кой?
Какво? - Ние.
Божичко.
За това ми трябваше колекцията от мустаци, Гас.
Здрасти.
Казвам се Америко Веспучи Каталон Естевез.
И ти уби баща ми. - Не.
Да. Да. - Не. Не.
Да. Направи го. - Не. Не съм.
Приготви се да умреш. - Няма да стане, Шон.
Шегуваш ли се? В кърпа е вързано. Сам не мога да се позная.
Има ли някой тук?
Отивам до офиса на баща ти и ще се обадя в полицията.
Знам какво си мислиш: "Има ли план В"?
Няма.
Но има ли план Г? Да.
Уди, мустака е жесток.
От моите устни до Божиите уши.
Благодаря ти, че дойде в толкова кратък срок.
Получи ли материалите? - Искаш ли да ти обясним нещо?
Изучих всичко за него на самолета. Знам точно кой е този човек.
Знам какво го кара да се ядосва, какво кара да се вълнува
най-големите му страхове.
Това ми харесва много, но, Уди, за целта ни,
може би е добре да се съсредоточиш върху медицината, която
практикува и как помага на пациентите в тази болница.
Ще се наложи да не съм съгласен, че не съм съгласен, Шон.
Разбира се, това ще помогне след време, да.
Но по-важното е какви чувства изпитва
към майка си и невероятната й доминантност
над него и седемте му братя и сестри?
Той е единствено дете. - В ума си, да,
но така успява да оцелее в свят в който няма доверие на никого
и загубата на единствената жена, която някога е обичал, Есмералда,
домакиня във ферма за тютюн, където е прекарвал летата си като младеж.
Уточнение: колелото му е било със седалка във формата на банан.
Нито едно от тези неща ги няма тук.
Разбира се, че ги няма, мили мой простичък Гас.
Но това не го прави по-малко вярно тук и тук
и малко тук. - Чувствам се замаян.
Уди, искам да се съсредоточиш, човече.
Искаме да си нашият вътрешен човек и наистина това трябва да се получи.
Шон, спокоен съм. Съсредоточен съм.
Никой, от Бен Афлек в, е която и да е роля,
не е бил по-подготвен за роля от мен.
Ти не си актьор. - Едвам ти се получава да си патолог.
Смяташ ли да използваш акцент? 0=- Да, смятам.
По-малко е по-добре. - Много по-малко.
Момчета, ще се справя.
Довиждане, момчета.
Прави се, че куца ли?
Правиш се, че куцаш ли? - Всичко е точно.
Добър ден, г-це, или млада дама.
Аз съм д-р Америко Каталон
от островната държава Куба. Готов съм да започна работа.
Д-р Каталон, прекрасно.
Бихте ли ми го казали буква по буква?
Не. Не мога.
Добре.
Ще се справите страхотно.
Знам. - Тези са със статут на спешни.
Благодаря. Ще ги прегледам след интервюто.
Добре дошла, Каран.
Вълнуващо е, че наближаваме краят на нашето търсене.
Процесът беше доста изморителен.
Да, благодаря ви, че обмисляте кандидатурата ми
за такава... невероятна...
Не мога да повярвам... Чест е само да... Наистина...
да разгледате кандидатурата ми.
Никога не съм смятала, че ще достигна
такава висока...
Трябва да тръгвам.
Моля?
Ще решим днес.
Знам, изберете Прадъм.
Нея повече я бива в тези неща,
а тази стая е нелепа.
Уди.
Какво научи? - Видя ли Ласи?
Взех всичките му хапчета. - Страшна работа, човече.
Роден си за работа под прикритие. - Под много дълбоко прикритие съм.
Страхотно. Уди, ще ни дадеш ли хапчетата, моля?
Не искаме да ни хванат.
Разбира се.
Добре, искам да уточня, че поискахте от мен
да взема хапчетата на Ласитър.
Вижте помислих, че искате от мен да бъда лабораторна мишка,
но сега вижда, защо вашият план е много по-добър.
И добрата новина е, че са хапчета, които се абсорбират след време
и едно от тях се е заклещило болезнено в гърлото ми,
но гледайте човекът който разрешава проблеми как разрешава проблемите.
Стига бе, човек.
Случайно да имаш хирургическа ръкавица?
43 чифта... Има ги и във винено и с вят на тиква.
Обичам да събирам боклуци.
Добре, първо това е бонбон.
Чакайте, има още.
Какво...
Някой не е искал да открием това.
Превръзки, конци... Кислородна вода.
Пич, това се използва за спешна превръзка.
Някой е идвал тук, за да търси помощ без да се разбере, от лекар.
Добре, страхотно. Кой лекар е бил дежурен
в нощта, когато Ласи е видял окървавения тип.
Този ден бяхме тук. Д-р Хършил.
Момчета, мога много да загазя заради това.
Долорес, всички парченца от пъзела си отиват на мястото,
така, че Ласи може да е следващата жертва.
Не мога да повярвам, че д-р Хършил може да е злодей.
Сериозно? Не е като да струи топлина от него.
Добре, ще ви помогна да се промъкнете, за да пазите Карлтън,
но не бива да излизате от стаята.
Разбира се, благодаря ти, Долорес. Ти си най-добрата.
Леден чипс. - Зайо Байо.
Можеш да набавиш и двете. - Аз? Защо аз трябва да рискувам
и да се промъквам. - Чакала каза какво?
Какво? - Човече.
Здрасти, Лас.
Бърз въпрос, между двама джентълмени.
Когато първо разбра, че Марлоу очаква дете
би ли казал, че си се изпълнил с радост,
или по-скоро си изпитал паника и объркване
и недостиг на кислород?
Питам за един приятел.
Гастър. - Хенри? Какво правиш тук?
Трябва да говоря с Шон, но първо ще ми кажеш
защо по-рано днес беше по-чувствителен от обикновено.
Нещо се случва.
Познавам сина си. - Не.
Гастър. Изплюй го.
Добре. Само веднъж ще го кажа.
Шон, Джулиет...
"Елиминирай хипитата".
Гас, да не си влязъл тук без синия леден чипс.
Ще те накарам да ме храниш като ямайско птичка бебе.
Какво правиш тук?
И защо ме гледаш така?
Мисля, че прекалих в офиса.
Видях нещо, което до сега не бях виждал. Мисля, че те нараних.
Не. Не си ме наранил. - Може би малко.
Това е невъзможно. Аз съм недосегаем.
Шон, виж.
Да си баща не е лесно.
Това ли е извинение за теб?
Шон, ще ме оставиш ли да довърша?
Не е лесно, но е може би
най-доброто нещо, което един мъж може да направи
през целият си живот. Виж, просто се опитвам да кажа,
че, ако имаш късмет ще видиш, че в денят,
в който се роди детето ти. Не... Когато и да се случи.
Сърцето ти от това да е в гърдите ти
излиза извън тялото ти и отива в това същество,
прикрепя се към него и то вече го притежава.
И не престава да скача наоколо като откачена топка.
Бум.
Повече никога няма да си го върнеш и това е мъчението.
И горещо го препоръчвам.
Да, е, не знам дали е препоръчително за мен.
С цялото ми уважение, татко, аз не съм като теб.
Не. Не, не си.
И точно за това ще си по-добър от мен.
Това е странно и доста неудобно.
Да, странно. Как да помогна.
Е, трябваше да изпълня нещата от списъка на Ласи.
Има 93 неща, а аз сън на второто.
Кой пише толкова ситно?
Наистина е ситно. Нека ти покажа нещо.
Можеш да използваш камерата.
Цъкаш тук и после тук.
Увеличение.
Това е страхотно.
Чакай. Какво е това вдлъбнатото тук?
"Скрит партньор".
Татко, написал е "скрит партньор",
а това е датата на стрелбата. За това е отишъл в склада,
за да се срещне с жертвата. Мислиш ли, че ще можеш
да дадеш това за...
Анализ? - Да.
Ще се върна след 2 часа. - Страхотно.
Ние ще останем тук, за да пазил Ласи, като истински мъже.
Обзе ме алчност, Шон. Взех всичко.
Надявам се, на нито един от пациентите да не му пресъхне устата.
Това кекс ли е?
И стаята на сестрите беше отключена.
Носиш ли вилици? - Стига бе, сине.
И пак отново сме същите. - Благодаря ти, татко.
Екстра. Изглежда необикновено сочна.
Това е твоето.
Гас, пак се лигавиш на сън.
Престани.
Какво да...
Мери?
Какво? Какво, по дяволите правиш, човек?
Аз съм бебе, Шон. Великолепно е.
Тъкмо ми поникнаха зъбките. Някога бил ли си повиван?
Като радостна мумификация е.
Какво е това? Защо го правиш?
Би ли дошъл набързо, за да ме измъкнеш от този памперс?
Защото го напълних,
и ми е малко некомфортно, колко на място се чувствам.
Добре. Добре. Разбирам какво се случва.
Имам новина за всички.
Не знам как да сменя памперс, ясно?
Не съм готов за теб. Не ме интересува какво казва баща ми.
И какво означава това?
Хайде да поговорим за това. Хайде да го разнищим.
Означава, че знам защо си тук,
но единственото, което знам за бащинството,
е това, което научих от всичките 8 епизода на "Човека животно".
Това, което искам да знаме е на коя страна си в спора
природа срещу начина на отглеждане?
И би ли ми предоставил биберона си?
Няма начин.
Ами приспивна песен тогава?
Нещо в си минор, ако ти е удобно.
Добре, но ако ти пея
ще заспиш ли, ти малко странно бебе-човече?
Това е целта.
И така дете... - Ще може ли...
Не, няма да ти дам биберона си...
Какъв си дразнител...
И така дете... - Само едно леко стискане...
Така е изразът...
Ще заспиш ли вече... - Как да заспя?
Като не ми даваш биберона...
Няма да ти дам биберона...
Шон.
На кого пееш така мило и нежно?
Гас! Изглежда много красив.
Бих те прегърнал, но памперса ми е пълен до горе
и може да се разлее всеки момент.
Искаш ли да ти кажа нещо забавно? Гас може да сменя памперси.
Ти ненормален ли си.
Искам да кажа само, че винаги си бил готов да бъдеш баща.
Излизаше с жена с дете. Без да искаш отвлече друго дете.
Само трябва да повториш това, което баща ти е направи с теб,
защото виж се какъв си.
Това е много мило, момчета,
по един много объркващ начин, но имам два въпроса.
Първият е, има ли тук калинка, която да наднича зад рамото ми?
И вторият, има ли в какво друго да ме преоблечете,
за да не подскачам тук в клетката си от ако?
Не искам да ви давам зор, но почва да става гнусно.
Виждали ли сте синьо?
Гас, виждаш ли това, което виждам аз?
Уилкърсън? Започваме с дебненето.
Това щеше да е сериозно, ако не го сънувах.
Мери, нека те попитам... Мери?
Гас, какво става? Защо правим всичко това?
Съпротивлява се, Шон! Махни се от мен!
Сигурен ли си? Струва ми се малко пресилено.
Той е мъж русалка! Той е мъж русалка, Шон, с хриле!
Не мога да го задържа, заради хлъзгавата му люспеста кожа!
Какъв ви е проблема на вас двамата?
Извинете ме, сър. Сте или не сте мъж русалка?
Не, не съм никакъв мъж русалка.
Гас. Гас!
Няма хриле.
Нека изясним някои неща.
През цялото време си се преструвал?
Не, не през цялото време.
Искам да кажа все още част от лявата ми страна е изтръпнала,
но мога да се оправям сам, очевидно.
А ти не можеш да гъделичкаш изобщо.
Защо го правиш? Заради застраховка?
И това дето расте на главата ти кактус ли е?
Не и не и престани да ми пипаш белега.
Трябва да се събудя. Събуди се, Гас. Събуди се, хайде.
Гас, Гас, Гас! - Какво?
Не спим, пич. Мисля, че бебето Мери беше халюцинация.
Но съм сигурен, че Уилкърсън е реален, но сме се надрусали с нещо.
Не, не с нещо, а с психо-активно вещество.
Изведнъж ти се иска да признаеш нещо.
Да. Преди много си падах по Джул,
дори след филма за Гражданската война и песните от Боливуд.
Искам да кажа, зъбът и историята с буса, може да пее тиролски песни...
Някак ги добавят в лекарствата на пациентите.
Спрях да вземам моите, но това не помогна.
Карлтън, май е видял зомби.
Знаете ли, че има трупове из имота ви?
О, леле, в ледения чипс е.
Какво? - Това е наистина подло.
Знаят всичко. Така научават всичко.
Ако разберат, че съм с ясно съзнание
съм ходещ мъртвец, ясно ли ви е?
Имам пари. Мога да ви платя, момчета. Но моля ви, не ме издавайте,
не и след това, което направиха на най-добрият ми приятел.
Девън Тайлбак? - Да, от къде знаеш?
Не знаехме. - До сега.
Ти си партньора в сянка. Кажи ни всичко, което знаеш и истината ти
ще бъде на сигурно място в сейфа на тайните.
Щяхме да имаме първично публично предлагане
и ние подправяхме счетоводните книги
Не! - Идеята беше на Тайлбак.
Срамота. - Аз просто... Аз се съгласих.
Лъжите ме убиваха. Постоянно получавах паник атаки.
И в следващият момент се озовах тук възстановявайки се от удар.
И явно съм разказал всичко на Хършил по време на терапията,
защото няколко дни след това се появи някакъв човек
в офиса ни, който знаеше всичко.
И постави цена на мълчанието си.
Сериозна цена. Тайлбак плащаше известно време
но след като мина първично публично предлагане
искаха да ни издоят до край.
Тайлбак се опита да се срещне
тайно с началник Ласитър, но началникът беше прострелян.
Откриха Тайлбак и му отрязаха ръката, за назидание.
Опита се да се скрие, но го откриха и го убиха.
Кои са те? - Не знам, не знам.
Имат някой, който работи за тях, който им върши мръсната работа,
за да не могат да го свържат къщата за възстановяване.
Девън беше страшно уплашен, а сега е мъртъв.
Аз също ще бъда, ако ме видят да се разхождам.
Тогава защо си събираш нещата и си тръгваш?
Защото явно и тук не съм в безопасност.
Хей, хей, хей. Тайната ти е в безопасност в сейфа на тайните.
Повтаряш се. - От една хиена на друга,
стой мирно докато не разберем кой е външният човек,
защото това е човекът, който застреля началникът на полицията.
Това е Хършил и близнака му. - Какво?
Там има само един човек, Гас. Колко леден чипс изяде?
Тъкмо изядох последното.
Продължи да ги ядеш и след като разбра че има халюциногенни вещества в тях?
Не мога да се сдържа, Шон. Много съм горещ.
Д-р Хършил... Уди!
А, здравейте, момчета. Как сте?
Защо си още тук?
Покривам нощната смяна вместо д-р Хършил.
Д-р Хършил го няма?
Кажи ми, че това не е човека, който трябва да държа под око?
Не искам да трупам още критики върху теб, Уди, но се опитваме
да разрешим случая тихо, което означава, че доказателствата
трябва да бъдат скрити, докато разберем кой е стрелецът.
Тези неща са нови. - Какво?
Да, върнах се да си намеря бонбона, който изкашлях...
Нали знаете, петдневното правило...
И видях, че сме пропуснали няколко от скритите превръзки.
Чакай малко. Това кафяви ушанки ли са или си въобразявам?
Не познавам човек, който би носил ушанки целите в кръв.
Гас, знам къде е външният човек.
Шон, ще си махнеш ли ръката от коляното ми.
Гас, за последен път. Някой от ледения бар
е отишъл в "Къщата на Хършил" целия в кръв
и са го закърпили в стил лекар на мафията.
Нашето добре обучено куче следотърсач
с помощта на тези ушанки ще ни отведе до него.
Шон, това сме го правили и преди. Знаеш ли определението за лудост?
Гас, моля те, този път ще оставя повода.
И? - Мориси, подуши ушанката.
Добра и лоша новина. - Каква е лошата?
Изяде ушанката. - А добрата?
Явно е надушил миризмата, Гас, тяло и душа
и ще ни отведе до собственика на ушанката.
Стига бе, сине.
Проклет да съм.
Почти си вътре, човече. Хайде, хайде.
Какво?
Отне ви 4 минути, за да влезете през прозореца.
Джулиет Спенсър О'Хара.
Шон, никога не съм ти била толкова ядосана.
Не бива да си ядосана. - Защо?
Заради кръвното ти, очевидно.
Какво? Кръвното ми си е добре. Какво правиш тук?
Опитваме се да разрешим случая, за да не те хванат.
Имаме доказателства, че човека, който си мислехме, че Ласи си въобразява
е истински и е дошъл от тук и е ВИП.
По-важното е, какво правиш тук? Не бива да си сама.
Не съм сама.
Нямаше да й позволя да дойде сама. И къде са тези доказателства?
В момента? В стомаха на Мориси. - Или в червата му.
Което означава, че може да се появят всеки един момент. А вашите следи?
Последния куршум, който е прострелял Ласитър. Намери го.
А аз намерих пистолета, заради информацията, която тя не ми даде.
Браво, скъпа. Гордея се с теб.
И така, има ли още нещо, което би искала да ми кажеш?
Да. - Чакай.
Добре, готов съм.
Свързахме куршума с рядък норвежки ръчно изработен
пистолет, регистриран на името на Ова Асборн.
Не, не това. - Ова?
Собственика на бара?
Не, не. Той е мил пенсионер, който се наслаждава на втората глава
от живота си като притежава бар на върха на планината.
Говорим за Ова Асборн?
Да. - Касапина от Бодьо?
Касапина от къде? - Не, не, Будо, Будо. Свий си устните.
Това е жесток прякор. - Освен, ако не е наистина касапин.
Би било малко очевидно.
Не, Ова е търговец на оръжия и наркотици, изнудвач
ръководил е голяма престъпна организация в Норвегия.
Поне до преди за малко да умре.
Преди се занимавах с друг бизнес.
Престани да пипаш белега ми.
О, Боже, Гас. Ова е претърпял мозъчен удар.
Бил е пациент в "Къщата на Хършил".
Той е външния човек и този, която е стрелял по Ласитър.
Което означава, че д-р Хършил е вътрешния човек,
който изкопава мръсните тайни на богатите си пациенти.
И ги предава на Ова отвън, за да ги изнудва.
До сега никой не е успял да свърже тези неща.
И току-що намерихме последното парченце.
Мръснишки танц. Дърво в дърво. Мръснишки танц.
Гас. - Мориси?
Май не е бил Ова.
Ова е. - Да, но не е Ова.
Шон, това е Ова. - Гас, не е бил Ова.
Това там е Ова, Шон. - Момчета.
Е...
На това куче не му пука за нищо.
Добре, трябва да се махаме от тук.
Стига бе, човек.
Взе на мъртвец ушанките ли?
Може да си ги вземе, когато пожелае, Шон.
На прицел е.
Пър... Пърн... Пър... Как беше?
И трябва да изговоря Р-то така? Да.
Пър, слушай, човек.
Виждам го. - Това е Пер, сина ми.
Все още е разочарован от избора ми на кариера.
Баща ти, милият стар Ова, нали?
Изведнъж е получил удар и бум,
решил е да стане порядъчен гражданин, нали?
Искал е да обърне нова страница и се е отказал от семейния бизнес.
Какво? - Какво се опитваш да кажеш?
Чаках цял живот, за да дойде моят момент.
Нали, бащи, постоянно ни разочароват, човече.
Това е което правят, повярвай ми. Знам.
Понякога, в редки случаи, болниците,
които се грижат за тях, използва тайните им,
за да изнудват семейства им, нали?
Е, опитаха се, но промених сделката,
направих себе си партньор.
Не, пак мина на норвежки, човече. Нямаме...
Приятелят ви Ласитър, се доближи прекалено много.
Не мислех, че ще оцелее след като го прострелях.
Началник, помогни ми. Какво казва? - От къде да знам?
Не си ли шведка или нещо такова? - Не.
Видял ли е лицето ми? Спомня ли си нещо?
Е, има само един начин да разберем.
Като го вкарам в правилната болница и го наблюдавам.
Гас?
Какво правите тук? - Колко човека сте?
Селине? - Гас?
Ходих до болницата. Видях я, твоята медицинска сестра.
Какво? - Да.
Знаеш ли, не я мразя. Тя е мила и хубава.
Искам да кажа, наистина ми се искаше да не избираш нея...
Не съм избрал нея. - Не, стой тук!
Стой тук! - Спрете, спрете, всички!
Има само един начин, по който ще приключи всичко, за това да започваме.
Тя ще умре първа. - О, не, няма!
Шон, стой на страна!
Няма да застреляш съпругата ми. Тя е бременна.
Какво? - Джулс, знам и съм готов.
Това е лъжа. Не съм готов.
Дори малко не съм готов, но май
двете години бременност минат... Искам да кажа, от кога си бременна?
Шон.
Искам само да разбера колко време имаме. Имам.
Не става въпрос за часове, нали? Нищо няма
да се спука и да се разтече, нали? Няма да има...
Шон, ако това е с цел да отвлечеш вниманието, спри. Прикрий се!
И аз няма да ти позволя да застреляш бебето на Шулс.
Какво е Шулс? - Заради вас ме заболя главата.
Шон прикрий се или сама ще те застрелям. Не съм бременна.
Ще може ли да се разберете по-късно?
Скъпа, разбира, искала си сама да ми кажеш,
но намерих теста за бременност в колата ти.
Какво? - Извинете.
Ще може ли да говоря с приятелите си, моля?
Ами, заповядай!
Гас, два дни не успях да те открия.
Изчезна, а аз исках да видя
какво мислиш за връзката ни преди да ти кажа.
Какво да ми кажеш?
Теста за бременност е мой.
Да ви е честито.
Аз.
Знам, че мразиш лекарствата Карлтън, но нямаш избор.
Не разпознавам нито едно от тези хапчета.
Това е, защото тези са различни.
Тази са създадени, за да заспиш завинаги.
И ако не ги изпиеш,
просто ще вкарам инжекция в системата ти
и се страхувам, че ефекта ще е същия.
Давай.
Както искаш, Карлтън.
Прекрасният ти черен приятел и помощникът му няма да дойдат на време.
Беше елементарно да ги манипулирам.
Да ти кажа честно, Карлтън, харесвам те.
Имаш меки устни и гърди с толкова косми
че са достатъчни да се направят перуки на всички от Дестенис Чайлд,
за това ми повярвай като ти кажа, че това е последното нещо,
което бих искала да направя днес.
Как си успяла да се забъркала в подобно нещо?
Да се забъркам? О, да, това няма начин да е моя идея, нали?
Искам да кажа, щом съм жена сигурно са ме накарали на сила
да участвам, нали?
Това беше моя идея. Изцяло моя, скъпи.
А доброто момченце Хършил е изцяло в неведение.
А единственото, което трябваше да прави е да си лежиш
и да ядеш ледения чипс, но не,
ти и веселата ти дружина не искахте да оставите нещата.
Отвори си очите, Карлтън.
Никъде няма да ходиш.
Страхувам се, че ще трябва да настоявам.
Мисля, че приключих. Безполезен съм за всички.
Не мога да мисля както трябва. Не мога да ходя. Много съм изморен, татко.
Това татко ти ли е? Върнал се е?
Е, кажи му, че много скоро ще се видите.
Много съм изморен. - Мисли за Марлоу.
Мисли за Лили. Имат нужда от теб.
Както аз имах нужда от теб?
Съжалявам, че не бях до теб,
но се заклевам, че не съм пропуснал нищо.
Денят, в който хвана първата си риба...
Когато удари първият си и единствен хоумрън, който беше фал.
Знам. Е, нямаше да кажа на никого.
Все пак бях мъртъв.
Много се гордея с теб, Карлтън.
Каза, че ще се оправиш.
Каза, че Ласитър са силни.
Не успях а се сбогувам с теб.
Да.
Трябваше да е рутинна операция за байпас. Кръвен съсирек.
Но ти, ти имаш избор.
Все още не си мъртъв.
Ами, ако не се подобря? Как ще науча Лили как да лови риба
само с една работеща ръка?
Ще се подобриш, за това живей заради двама ни.
Бъди съпруга и бащата, който аз не успях да бъда.
Трябва да ловиш риба, Карлтън. Бори се за семейството си.
Бори са за кралицата си.
Много съм уморен, татко.
Остави ме да поспя още 10 минути.
Точно така.
Просто се предай.
Всичко ще свърши скоро.
Карлтън, ставай.
Не се отказвай, Карлтън. Отвори си очите.
Сбогом, Карлтън.
Точно така, момчето ми.
Как успя да вкараш този пистолет тук? - Всъщност са три.
Един под стола, един в камината
и един в мястото дето не огрява слънце.
Татко, ще се оправя сам. И ти прощавам.
Съжалява. Просто много ми липсваш
и съм много горд, че съм Ласитър.
Имаш правото да запазиш мълчание.
Може да го кръстите Дейнджър, или Шафт.
Или Шафти, или Де'Шафт. - Това е запетайката на Бога.
Да, така е... Ще има запетайката на Бога.
Извини ме, Шон. Може ли да поговоря с бащата на детето ми.
Разбира се. - Благодаря.
Стига бе, сине. - Стига бе, сине.
Как си, мое малко шоколадов чипсче.
Добре. Нали знаеш,
че одеве не припаднах наистина. Само исках да ми отпочинат краката.
Да, нека починат тези крака.
Слушай знам, че всичко се разви много бързо.
Да.
И така, Бъртън Гастър...
Ще... - Пауза.
Селине, мисля, че размени ролите.
Шон. - Съсипваш всичко.
Точно така си го представях.
Ще бъда кръстница.
Началник. Тя ми е най-добрата приятелка.
И така, Бъртън Гастър, ще ме направиш ли
най-щастливата жена на тази планетата,
както на Ерида и Плутон...
И Плутон? - Като се омъжиш за мен?
Да, ще го направя.
Сега...
Селине, ще се ожениш ли за мен
и да ме пазиш от паяци и полярни мечки...
и да се съгласиш да живееш в съседство с Шон и Джулс
и да имаме общ басейн в задния двор
и рекичка, която да тече през дневните ни?
Това е доста за осмисляне. - Така е.
Знаеш ли какво? Съгласна съм.
Да! - Какво?
Да! - Да.
Сигурна ли си, че не си разстроена за цялата история с детето?
Какво? Даже изобщо.
Обичам те. - Да.
Ти си моят човек. - Да.
Сега, има една малка подробност за изглаждане.
Каква е? - Все още съм женена.
Какво? - Не се тревожи.
Ще оправим нещата. - Какво?
Как се чувстваш?
Благословен да е плода, а?
Вие момчета... Вие тръгвайте.
Аз ще поостана.
Какво? Тук? - Да.
Говорих с пеперудката. Тя иска да изживея живота си
по най-добрия начин. Също така, тя ме мрази.
Мисля, че това е моето място.
От сега нататък, ще съм д-р Каталон
а вие двамата сте се заклели да пазите тайната ми.
Извинете ме, д-р Каталон.
Съжалявам да ви кажа, но съм леко озадачен.
Тук има един човек, който твърди, че е вас.
О, така ли?
Господа, вратата.
Карлтън, на това му се казва перфектна работа.
В момента, в който постъпи в тази красива сграда бях сигурна,
че един ден ще намериш начин да изпразниш оръжието си.
Благодаря ви, и на двамата.
За какво? - Колко време имаш, Хенри?
И така, готов ли си да видиш Марлоу?
Въпросът е дали тя е готова да види мен.
Мисля, че е готова да те види.
О'Хара, аз я накарах да си тръгне. - Знам.
Не можех да понеса мисълта да ме гледа така
дори един ден, на едно място в това легло и в този стол.
Тази жена е най-хубавото нещо, което някога ми се е случвало.
Съгласен. - Аз също.
Здравей, любов моя.
Спри. Моля те.
Съжалявам.
Да не...
Здравей. - Здравей.
Просто исках да погледна жена си в очите,
когато и казвам: "Да си ходим у дома".
Много те обичам, скъпа.
Обичам те. Обичам те.
Довиждане, татко.
Ето го!
Чакай! - Спрете, сър, спрете!
Превод: Speeedy