Всяка година в горите на ленинградска област изчезват повече от 300 души.
Намерени са голите тела на някои, без следи от насилствена смърт.
Местните вярват, че неспокойна душа прибира хората.
Наричат я Куцата вдовица.
Километър и половина до вкъщи не мога да ги мина току-така,
затова трябва да се движа с бърза крачка.
Усещам, че зад мен сякаш върви някой.
Не чувам стъпки, но усещам нещо ужасно.
Откриха я между селата и болницата.
Тук е болницата, а ето това, дето върви по-нататък е селото.
Намериха я точно тук.
Беше в храстите чисто гола, бельото прилично сгънато.
И едва тогава, как да кажа, беше извикана милиция, всички останали...
Стана пълен хаос. Никой не можа да установи причината за смъртта.
Побърка се, съблече се гол, и там и умря в гората.
После го търсиха и казваха, че бил чисто гол.
Мъхът бил изровен, явно някой здраво го е измъчвал.
Но кой е бил? После даваха по телевизията.
Не тичам, но се движа много бързо. Движа се бързо...
И през цялото време имам усещането, че след мен някой върви.
А не се чува? - Не.
Но ме е страх да се обърна, да не взема да падна от ужас.
Направо си усещам, че на 15-20 метра на разстояние от мен някой...
Върви. - Върви, някой ме наблюдава отзад.
Има такива, които те прибират със себе си.
В нашето село имаше, може да се каже, само един такъв покойник.
Всички я избягваха.
Даже добитъкът се опитваше да заобикаля дома й.
Тя се обеси. Селото само коментира, че си го е заслужила.
По действителен случай
Усещаш ли си краката? Можеш ли да се движиш?
Дръж се, сега ще те измъкнем.
Виктория, може ли да ви питам нещо?
Защо спасявате хората?
Всеки си има причини. Някой трябва да го прави.
Питайте Андрей. На мен днес ми е първото излизане.
Дръж го.
Стой мирен. - Дръж го здраво. Обездвижи крака.
Не мърдай. - Трябва ми бинт.
По дяволите! Артерията е пробита!
Вземи огледалото. Днес не можахте да спасите човек, как се чувствате?
Дай ми турникет. - Няма, има само бинт.
Свали си колана, бързо!
Смятам въпроса ви за неуместен. - Стига де, нали беше наужким.
Лежи, не мърдай.
Добре, всичко е наред. - Времето, колеги. Времето ви изтече.
Е, пострадалият загина, в резултат на обилна кръвозагуба.
По дяволите.
Ставай, Льоха, пак те изтървах.
Зарежи, не е лесно да умирам толкова пъти.
Някой да ми е виждал цигарите? - После ще пушиш.
Пригответе носилките, ще отработваме евакуация на загинал.
Видимостта в гората е в рамките на 20-30 м.
А на отзив работим на 200-300 м,
при условие, че човекът е в съзнание и може да ни повика, за да го чуем.
Спасителите имат правило. Независимо от броя на изчезналите,
първият, намерен жив, се предава веднага на лекарите.
После се връщаш за другите. Животът е безценен.
Спасителните действия в пещери са едни от най-сложните,
защото всячески се борим за живота на пострадалия в трудни условия.
Ето че ни се падна най-тежкият манекен,
затова няма да ни бъде лесно да го мъкнем.
Най-неприятното в професията ни е, когато работим с трупове.
Ясно, че няма вече кого да спасяваме,
но трябва да го откараме в службата и да го предадем на роднините.
Така, мисля, че е готово. - Да.
Вдигаме ли? - Вдигаме.
Внимателно, внимателно. - Ти дръж по-здраво.
Хлъзгаво е, внимавайте.
Най-голямата грешка е да се започне издирване на човек след 24 часа.
Всеки час може да му коства живота.
Дръж.
По-внимателно.
Ако трябва да изляза от водата?
Сигурни ли сте? Добре тогава.
Нашият екип се занимава с издирване на хора в природни условия.
С други думи - в гори, в блата, в тези пещери.
Внимателно с главата! - Хайде, хайде!
Вижте, тук е затрупано. - Внимателно.
Момчета, чакайте, чакайте. Стоп, стоп.
И тук е затрупано. - Напълно ли?
Имаше изход. Затрупан е.
Ако отивате в гората, хубаво е да се обличате в ярък цвят.
По-скоро нещо такова - жълто, оранжево, червено...
Тоест не тръгвайте в камуфлаж. Задължително зареден телефон.
Ако спазвате тези правила, ще ни помогнете да ви открием.
Има срутване. Момент. Чакайте, чакайте, ще проверя.
Къде тръгна?
Какво, в камерата ли да гледам? - Не, отпусни се, дръж се естествено.
Героизмът общо взето застрашава живота на героя.
И се стремим да го избягваме.
Защото първото правило на спасителите е,
да не се допуска увеличаване броя на пострадалите.
Напоследък нашата ефективност нарасна до такава степен,
че Гражданска защита официално ни пренасочват към някои сигнали.
Давай насам. - Не бързай, пълзи спокойно.
Искаш ли помощ?
Малко тясно проходче, нищо страшно. - Заклещих се.
Успокой се. - Юкон има нелека съдба.
Спасих го от пожар, в който изгоря стопанинът му.
Обучен е да намира хора, по-точно живи хора,
защото търсенето на загинали е друг вид обучение.
Той не се занимава с това, той търси живи.
Чакай, чакай, токата ти се е закачила, върни малко назад.
Малко назад. Точно така, това е.
А сега няколко пъти вдишай и издишай.
Вдишай, издишай, вдишай, издишай.
Силно издишай, по-силно.
Дай, дай, дай. Още малко.
Браво, това беше. Честито ти първо минаване!
И за лампичката разкажи. - А, лампичката...
Необходима е при работа в сумрак, тъмнина, мъгла...
В условия на лоша видимост, и в пещерите са такива, нали?
Полека...
Държиш ли?
Чакай да мина. - Давай.
Какъв е тоя склад тука? - Проверявам снимачното оборудване.
Това GoPro ли е? - Взех две бройки.
Добър модел, дето се закрепя на главата.
А това е основната камера, даже пише "пълна тъмнина".
Защо дойде сама, нали щеше да идваш с оператор?
В последния момент го насочиха другаде.
Какво да правя? Да няма да се връщам, я!
Ако ти трябва помощ, кажи.
Помогни де!
Илюх, снимаш ли? - Да.
Аз съм Кристина Ерофеева. Наблюдаваме поредния етап
от подготовката на доброволците от спасителен отряд "Искра"
по оказване на първа помощ на пострадали под земята.
Съвсем скоро на 100 км оттук ще стартират ежегодни ме...
Дай първо да кажа втората част и...
И нека се обърнем към пещерата.
Току-що видяхме в действие нова европейска техническа система
максимално реално имитираща катастрофално кръвотечение.
Благодарение на спонсори и труда на доброволци,
спасителите ни имат възможността да отработват уменията си
в условия максимално близки до реалността.
Хей, добре ли сте там? - Да, вече идваме!
ВДОВИЦАТА
Андрей, чуваш ли ме? - Да, край.
Имате спешна задача.
Недалеч от вашите пещери е изчезнало 14-годишно момче.
Отишли в гората с малкия си брат. Брат му се върнал, но е в шок, мълчи.
Приключвай тренировката, вие сте най-близо.
А аз ще ви пратя групата на Максим. До довечера трябва да дойдат.
Как ме чуваш, край. Андрей? - Диспечер, разбрано.
Потвърждавам, сигналът е приет. Чакам координати, до чуване. Край.
Издирвателно-спасителни действия №2948 Статус: Активни; Риск: Повишен
Начало на ИСД: 13/10/2017 16:45 Волховски район, Ленинградска област
На това място децата са пресекли пътя и са влезли в гората.
Тук са ги видели дървосекачи.
Нататък е непроходим гъсталак, оттам и ще започнем.
Огромен район за издирване, няма да го намерим.
Колко е примерно оттук до близката къща?
На 15 км южно е селото, откъдето са тръгнали,
тук има дъскорезница на брега на реката.
А ако скъсим периметъра тук има голямо блато.
Общо взето е истински "мечи ъгъл".
Сега изучаваме картата и изглежда, че ни очаква труднодостъпна местност.
Ало, карай по-леко. - Ще утрепеш кучето.
По-леко не става, все пак карам уазка.
Пристигнахме, 5 минути за подготовка и тръгваме.
Погледни към мен.
Чудесно, супер си.
Иля, къде е таблетът? - Тук, в уазката.
Пусни го, ако обичаш, трябва да видя дали работи камерата на Вика.
Защо ти е? Вика, обърни се, ела малко. Червената лампа свети, значи работи.
Илюх, какво ще ти стане? Моля те. - Добре де.
Една секунда. - Каква е паролата, стандартна?
Четири нули?
Мамка му, какви ли щуротии няма тук. - Това пистолет ли е?
Сигнален, преди революцията, марка "Хебел". Умееха ги навремето.
Льоша, а какво е това? - Това е спасителна сирена.
Закача се на колата и ориентирайки се по звука й могат да стигнат до нас.
Група, навлизаме в района на издирване.
Сирената се прецака, затова работим на отзив, викаме и слушаме.
Никита!
Вика, погледни в камерата.
Юкон да не надуши следата? - Не още.
Никита!
Внимателно се оглеждайте навсякъде.
В момента спасителният екип работи на отзив.
Спасителната ни сирена се развали, вече не работи.
Навлизаме в шубрака.
Никита! Ехо!
На север е дъскорезницата, където са видели момчето.
На 5 м има пътечка. Нека се разделим.
Взимам Юкон да следваме дирята.
А вие, Льоша и Вика, проверете тази пътечка.
Дръжте дистанция не повече от 5 м и постоянен визуален контакт.
Хайде, разделяме се. И не забравяйте - визуален контакт!
Юкон!
Никита!
Слънцето залязва.
Скоро ще се мръкне. - Никита!
Няма смисъл, така или иначе няма да намерим никого.
Защо? - За 2-3 години имам
към 100 спасителни операции и нито един спасен, пълен карък.
Ами ако с мен успееш? Новаците им върви.
Мислиш ли? - Да.
Никита!
Льоша, усещаш ли? - Какво?
Мирише на изгоряло.
Мисля, че не, може да ти се е сторило.
Хайде да си играем.
Вика.
Готово! Дръж краката по-ниско.
Намерената в гората гола възрастна жена се намира в шок
и не може да обясни причината за случилото се.
Липсват всякакви травми или външни наранявания по тялото.
Не са намерени дрехи до пострадалата,
както и няма версии за озовалата се на местопроизшествието детска играчка.
В момента виждаме как спасителите
бързо пренасят пострадалата към спасителната ни кола.
Взеха решение да я хоспитализират до лечебно заведение.
А съдбата на изчезналото момче все още остава неизвестна.
Момчета.
По дяволите! - Хайде, ставай.
Спрете, получи спазми. - Пуснете я долу.
Иля, дръж й главата. - Държа.
Не диша. Дръж, дръж главата!
Да й отворим устата, да видим. - Кристина, махни се!
Дай да й отворим устата.
Там има нещо... Илюха, освети. Сега ще го хвана.
Дай нож, дай нож. - Ще й счупиш зъбите с нож.
Отваряй, отваряй.
Каква е тая гадост!
Мисля, че диша.
Замалко да ми отхапе пръстите.
Да, стегни, така е добре. Ако трябва имам още бинт.
Да, и не слагай пръсти в устата.
Как е тя? - Сега ще видя.
Госпожо, чувате ли ни? - Важното е да издържи до болницата.
Може да й дадем някакви хапчета? - Не бива, какво говориш?
Ако я инжектираш или й дадеш хапче, ще получи предозиране или алергия.
После ще ни помъкнат по съдилища.
Дават се само лекарства, които пострадалата носи със себе си.
Всичко останало е на наш риск. Прекарай го оттук.
Льоша, има ли сигнал? - Много е зле.
Защото сме в ниско.
Чухте ли?
Хора, дойде оттам.
Да вземем носилки и да видим какво има там.
Иля, мини оттам.
Внимавайте с дърветата. - Внимателно, да не я изпуснем.
Никита!
Льоша, къде хукна? Льоша, Льоша.
Льоша?
Няма нищо, сигурно вятърът го е довял откъм селото.
Междувременно екипът тръгна по лъжлива следа.
Точно сега, когато всяка минута е от значение.
Иля, виж. - Интересно.
Прилича на жаба. - Не, не е точно жаба.
Едно време в селата е било прието
да се оставят икони или кръстове по сухите дървета.
И те показвали дали е свято или нечисто мястото.
Тук по-скоро е нечисто. Ето, вижте.
Такава заострена глава е присъща за нечиста сила.
Единственото, което е странно...
пречупените, сгънати крака.
Преди са вярвали, че да видиш такова не е на хубаво.
Бабини деветини. - Хайде, група!
Да вървим, нямаме време.
Готови ли сте? Едно, две - вдигаме!
Гледайте си в краката.
Правилно ли се движим? - Тук като нищо можем да се изгубим.
Да, имам чувството, че се движим в кръг.
Повече от 3 часа продължава операцията по спасяване на намерената жена.
Останахме без сили, но продължаваме. - Не ни пречи, стига си снимала.
Ние по осем часа обикаляме и после на работа ходим.
Дръж по-здраво. - Аха.
Полека. - Опитвам се.
Давайте един след друг. - Давай.
Слизай. - Пускаме тук.
Хайде, момчета, качваме я. - Вдигаме, давай.
Качвай, качвай.
Диша.
Хора, вероятно не е моя работа, но...
Какво ще правим с изчезналото момче?
Няма ли да го търсим?
Не помниш ли правилото? Спасяваме първия намерен.
Да тръгваме.
Какво има? - Заседнахме на шасито.
Опряхме на моста. Ще включа бавните, и когато ви кажа, веднага бутайте.
Андрей, да сляза ли и аз? - Стой с пострадалата,
не тежиш толкова. Готови ли сте? - Давай!
Бутайте, бутайте!
Колко тежи? - Над 3 тона.
Сега ще донеса лебедката, ще я издърпаме бавно.
Иля, пусни ми дългите, нищо не виждам.
Готово! Ще издържи ли? - Няма друг колан, трябва да издържи.
Готово!
Махнете тия пръчки, сложете нормално дърво.
Сложете го двамата под гумата. Под гумата.
Сложихте ли го? Отдръпнете се, ще дърпам.
Отдръпнете се, въжето може да се скъса.
Измъкнахме се.
Да, добре е.
Това пък какво е там?
Да идем да видим.
Хубаво е затрупано. - Тури му пепел.
Отивам за резачката.
Ей сега, стойте. - Сега ще разчистят.
Всичко е наред. Как се чувствате?
Ние сме спасители. Намерихме ви в гората.
Вече сте в безопасност. Намирате се в колата ни.
Аз съм Вика. Вие как се казвате?
Зоя. Може ли вода?
Мамка ти.
Вече няма измъкване, никой няма да си тръгне оттук.
Зоя, за какво говорите?
Виж, малката, това е Куцата вдовица.
Беше отдавна, още преди войната.
Рижата София, дъщерята на селянина Сумароков,
уби мъжа си.
Хората се развикали: "Защо погуби човека?"
Не издържали, хванали я
и й счупили краката с железен прът.
Сложили я гола в каруцата
и я хвърлили в яма.
Какво стана? - Няма нищо, сигурно е кабел.
В черната пръст я затрили, в навечерието на Покров Богородичен.
Възрастните хора казват, че оттогава в ямата се е появила нечиста сила.
Илюх.
Тръгна слух из околията, че покойница с потрошени крака
броди нощем, погубва хора и им взима дрехите.
След това хората се страхуваха да ходят в гората.
По дяволите, къде изчезнаха момчетата?
А Куцата вдовица в гнилата земя ще дочака своето.
И ще вземе своето. - Какво ще вземе?
И без покров я хвърлиха в ямата.
Студено й е без дрехи.
Вдовицата няма да пусне никого от гората.
Насадихме се.
Пълни измишльотини. Госпожо, по-добре поспете.
Значи ситуацията е следната...
За пръв път виждам такова нещо. Така е блокирано, че няма минаване.
Нямам представа какво да правим. Не ми стига акъла.
Не може ли да заобиколим? - Да, вижте, има вариант.
Тук има отклонение към паралелен път за превоз на дървесина.
По него можем да се върнем в началния ни маршрут.
А ако се загубим? - Нека по-бързо да тръгнем нанякъде.
Няма да се загубим. Важното е да не изтървем завоя.
Не иска да запали.
Да се махаме. Илюх, дай таблета.
На картата няма разклон.
Загубихме се, нали? - Кой знае.
Отивам да проверя там. - Само не ходете по сами.
Льоша, иди с Вика. А аз ще погледна тук.
Иля, ще ми помогнеш ли? Подръж камерата, хайде, внимателно.
Върви ли? - Да.
Започваме.
След по-малко от час ще настъпи 14 октомври.
В народния календар този ден е Покров Богородичен или просто Покров.
Предците ни са вярвали, че е най-страшната нощ в годината,
когато нечистата сила безчинства, преди да заспи зимен сън до пролетта.
Разбира се знаем, че много легенди са намерили своето обяснение,
но като се окажеш в глухата гора един срещу друг с дивата природа,
народните предания изглеждат по различен начин.
Като в омагьосан кръг съм. Нямам късмет.
Нали намерихме и спасяваме човек. - Май ние имаме нужда от спасяване.
Какво е това? - Прилича на купа сено.
Много е странна.
Виж още една. - Откъде са се появили?
Тръпки ме побиват, да се махаме. - Да, хайде.
Илюх! Льоха!
Идвайте насам, знам накъде да караме!
Какво, дълбока ли е? - Май не е.
Давай, минавай полека. - Качвай се, ще я преминем.
Диша ли? - Май да.
Андрюха, по-бавно, пътят е лош.
Нямам намерение да нощувам в гората, а и жена ми ме чака вкъщи.
Андрей, спри!
Добре ли са всички?
Какво беше това? - Помислих, че е мечка.
Ти подиграваш ли се? - Да огледаме.
Юкон, стой! Стой!
Юкон, Юкон! - Какво му стана?
Явно е надушил човек, хайде.
Кристина, чакай. - Какво?
Остани. - Защо?
Така, ще ми помогнеш.
И какво да правя тук? - Сега ще видим.
Зоя, как сте? - Добре съм.
Юкон! - А защо Юкон не надуши Зоя?
В смисъл? - Нали каза, че надушвал жив човек.
Дявол го знае. - Чуваш ли?
Господи, ти защо си тук? - Реших да ви настигна.
Андрей ти каза да останеш. - Пусна ме.
Едва ли.
Юкон!
Внимателно, пази си очите, виж колко клонки има.
Хайде по-бързо, к'во се туткате.
Гола жена, изчезнало момче...
Купа сено по средата на пътя... Откъде изобщо се е появила?
Магия някаква. Всъщност голи са намирали и преди.
Знам лично два такива случая.
Сериозно? - Единият беше...
Чакай малко. Да, работи.
Подай ми ключа, на седалката е.
Мамка му! Кристина!
Вземи.
А къде е Кристина? - Преди 5 мин тръгна след момчетата.
Преди няколко години откриха тялото на дървосекач.
Беше чисто гол. Връщал се е към селото си.
Умрял от задушаване. Тоест задавил се е с кал.
Беше навсякъде - в устата, в носа...
Изглеждаше сякаш е загребвал с ръце пръстта и се е опитвал да я яде.
А вторият случай? - Днес.
Ей, хора, стига сте плямпали, тук има някаква следа.
Хайде, пали.
Жалко, че така и не открихме момчето.
Какво, по дяволите, момче? То ние да се измъкнем оттук.
Андрей, виж. Андрей?
Юкон се върна.
Юкон.
А къде ти е нашийникът?
Юкон, ела при мен. Юкон?
Юкон.
Юкон!
- Юкон!
Може нашийникът му да се е закачил.
Юкон? - Сега ще разбера.
Ще влезеш ли? - Ще опитам. Дръж.
Почакай, Льоша. Момент! - Какво?
Подръж камерата. Да ти сложа GoPro-то.
Само побързай.
По-бързо, по-бързо.
Прожекторът свети ли? - Да.
Ало, чувате ли ме? - Чувам. Ало, тук Виктория.
Съобщете точните си координати, край.
Старшият на групата го няма...
Ало, чувате ли ме? Ало?
Ало, как ме чувате? - Не трябваше да ме взимате с вас.
Никой няма да си тръгне жив оттук.
Юкон.
Юкон?
Юкон.
Юкон, тук ли си?
Льоша? - Льоша, какво става там?
Вдовицата ще приеме образа ти и ще загинеш.
Андрей, търсеха ни по станцията.
Щом слънце на небето заблести, злото няма да ни сполети.
Андрей.
Щом слънце на небето заблести, злото няма да ни сполети.
Вдовицата няма да пусне от гората никой.
Стой!
Юкон. Юкон.
Юкон?
Юкон.
Льоша?
Чуваш ли? - Льоша, връщай се!
Чуваш ли ме, Льоша!
Андрей, спри! Андрей!
Къде е Юкон? - Може и от другия край да има дупка.
Тук няма никой. - Как няма?
Намерих само телефон.
Андрей!
Андрей! Не, не, не!
Андрей.
Сирената нали беше развалена, как проработи?
След мен!
Андрей!
Иля, чуваш ли ме? Имаме проблем. Иля?
Извика се оттук.
Вика! Андрей!
Стой, стой! - Хвани го.
Пусни ме!
Какво ти става? Упокой се! - Може още да са живи.
Ще погледна, спокойно! Дишай!
Андрей.
Андрей!
Обърни го. - Аха, давай.
Андрей!
Стига. Льоша, стига.
Стига, чуваш ли ме? Льоша, мъртъв е.
Момчета, чухте ли? Там!
Хайде.
Чакай де!
Андрей. Какво правиш?
Андрей!
Андрей.
Вика! - Вика!
Зоя!
Вика! - Чакайте.
Зоя! Зоя е тук!
Зоя, къде е Вика? Какво стана?
Зоя?!
Внимание! Издирва се!
Гъбобер с фатален край: в гората откриха тялото на изчезнал местен
Местна жителка вече втора седмица безуспешно търси мъжа си
Това е нейният мъж. Тя е вдовицата.
Ало?
Иля, ало, чуваш ли ме?
Зоя е опасна, убила е съпруга си. Иля, тя с вас ли е?
Намирам се в къщата й.
Ало, Иля? Иля?
Зоя, как сте?
Вика с вас ли беше?
Чувате ли ме?
Ще ни кажете ли какво се случи?
Какво видяхте?
Зоя?
Ало, чувате ли ме? Групата на Максим е, движим се към вас.
В шок е. - Разбрано, чувате ли ме?
Не ни чуват. Няма обратна връзка.
Трябва да се махаме от низината.
Мамка му, цялата ми техника замина с колата.
И телефоните ни.
Трябва да се върнем за Андрюха.
Ще се върнем, ще отбележим на картата.
Льоха, дай ми GoPro-то.
Льоша, твоят GoPro ли се свърза? - Чакай, тук има две камери.
Странно.
Другият GoPro във Вика ли е? - Може да е останало в паметта.
Може. Работи.
Дай да видя.
До какъв радиус хваща сигнала? - Не знам, различно.
Льоша, ела с мен. Кристина, оставаш със Зоя.
Иля, не искам да оставам. - Ще ни пречиш, разбираш ли?
Няма да остана сама с нея! - Оставаш и точка!
Иначе ще те вържа. - Иля!
Има ли още? - Към 10 метра на север.
Вика!
Вика.
Вика! - Вика!
Вика!
Хайде да си играем. - Що за...?
Вика!
Ето я!
Вика.
Льоха, не влизай.
Вика!
Ръката! Дай си ръката!
Ръката!
Хайде. Хайде, хайде.
Хайде.
Давай още малко.
Навсякъде в къщата й имаше вестници с изчезнали хора.
Тя ги е убила. И мъжа си. И нейната снимка беше там.
Тази вещица...
Прави някакви ритуали там. Нищожество!
Направила е нещо с Андрей. Трябва да го намерим.
Андрей е мъртъв. Видяхме тялото му, Вика.
Вика, как се чувстваш? Вие ли ти се свят? Гади ли ти се?
Вие не ми вярвате.
Добре. Кристина, Льоха, съберете клонки.
А ние ще си поговорим спокойно. - Не, не мърдам оттук.
Добре, да вървим, Льоша. Кристина, оставаш за старши.
Аз ти вярвам, чуваш ли.
Тя ще убие всички ни.
Виж, ще можеш ли още веднъж да стигнеш до къщата й?
Ако наистина е вещица и всичко е както казваш,
то това ще бъде сензация, Вика. За нас ще научат всички.
Къде изчезна? - Не знам.
Нечиста сила блатна, нечиста сила коварна.
От синята мъгла, от черния татул.
Където са гнилият клас, сивият косъм...
Какво правиш?
Чакай, глупачке!
Стига!
Какво направи с Андрей?
Повече никого няма да пусне от гората Куцата вдовица.
Отговаряй!
Нито една човешка жертва няма да се измъкне.
Ти не разбираш.
Не мога повече да спасявам души.
Сега ти, ти...
само ти... си нужна на вдовицата.
Ти трябва да защитиш всички, отговорността е твоя.
Какво направи?
Не бях аз, тя сама. - Какво стана?
Кой стреля?
Какво става тук?
Побъркахте ли се? Кой стреля? - Тя я уби!
Тя сама. - Мамка му.
Току-що пред очите ми... - Махни камерата!
Спасителят извърши убийство.
Тя няма да пусне никого... - Какво чувствате като убихте човек?
А може би двама?
Дръж я! - Ти не разбираш!
Всички ще умрем тук! Ще умрем!
Вдовицата никого няма да пусне! Всички ще умрем тук!
Ти си виновна за всичко!
Не ме връзвай при нея! - Успокой се! Успокой се ти казах!
Сядай!
Льоша, не съм виновна, вижте камерата.
Илюх, какво ще правим? - Дай я тук.
Благодаря.
Вземи.
По дяволите.
Картата не се чете, не работи.
Извинявай, Вика, картата не се чете. Льоша, имаш ли флашка, или таблет?
Не, не. - Да проверим.
А, чакай! - Какъв е тоя телефон?
Помниш ли, дето го намерих в дупката.
Дай да пробваме тази карта.
Чете я. - Пусни го.
Здравейте на всички! Днес ще плашим Шурик.
Ужасно го е страх от всякакви духове. Но се прави на много смел.
Хайде да се прибираме вкъщи.
Чакай, чуваш ли? Някакъв звук.
Да идем да видим. - Почакай, Никита!
Шубе ли те хвана? - Никита!
Ние сме изследователи. Движим се бавно по странна следа.
Ако стане нещо Шура ще го изядат първи. Малките са най-сладки.
Ти си малък! Тебе мама не те пускаше.
Какво е това?
Чакай. Някаква светлина. - Какво има?
Тихо!
Изключи фенера.
Това е Зоя.
Мамо!
"Щом слънце на небето заблести, злото няма да ни сполети."
Тя ни е защитавала. - От кого?
Андрей, всичко наред ли е при вас? Чакаме ви на сборния пункт.
Така, тръгваме към сборния пункт. Льоша, запали фалшфеер. Хайде.
Движим се в кръг. Това е същото място.
Щом слънце на небето заблести, злото няма да ни сполети.
Хайде, ставай. Добре ли си?
Ти как си? - Какво?
Какви са тези колове?
За да не излезе никой оттук.
Ние сме в ямата.
Тук са погребали вдовицата. - Максим е, на сборния пункт сме.
Няма да излезе, няма да излезе. - Иля, отговори!
Няма да излезе. - Иля, отговори!
Няма да излезе, няма да излезе.
Ало, чувате ли ни? Ало?
Спасете ни, моля ви! Спасете ни! Ало?
Всички ще умрем.
Няма да се измъкнем оттук.
Всички ще умрем тук.
Няма да се измъкнем оттук.
Не можем да му помогнем.
Тя ни чува.
Чува ни...
Ставай.
Ставай, чуваш ли ме? Чуваш ли ме?
Хайде да си играем.
Не!
Вика.
Нечиста сила блатна, нечиста сила коварна.
От синята мъгла, от черния татул.
Където са гнилият клас, сивият косъм, червената тъкан, треската от уроки.
По друг път ще стигна до портата църковна,
ще запаля не свещ венчална, а свещ погребална.
Ще помена нечистата сила за упокой.
В памет на Даниил Уркинеев
Превод и субтитри: КРАСИМИР СЕВОВ
http://subs. sab. bz Translator's Heaven 2021