Тъмния
се събужда.
Но ще дойде някой, който може да се изправи срещу него.
Сега накъде?
Към Две реки.
Има слухове за четирима тавирени
на подходящата възраст.
Нинив!
Тя мисли, че ще мога да чувам вятъра,
ако работя с нея.
Животът на Премъдрата е самотен.
- Обичам те. - Знам.
Чуваш ли това?
Звучи не както трябва.
Ти се появи тук, и на другия ден дойдоха тези неща.
Те са тук по същата причина, по която дойдох и аз.
Драконът се е преродил.
И той е един от вас.
Тръгваме веднага.
От Лорда, капитане.
За вашата днешна победа.
Нека винаги да вървите в Светлината, сър.
Опитвал ли си някога това?
Ммм.
В това ястие има нотка на жестокост.
Защото вкусът не идва само от птицата.
Костите, клюнът и краката
ти нарязват устата.
Не толкова, че да боли,
но достатъчно, за да кървиш.
Не се страхувай, момиче.
Една Айез седай би трябвало да знае,
повече от всеки друг,
че понякога жестокостта е единственият път
към милосърдието.
КОЛЕЛОТО НА ВРЕМЕТО по сагата Колелото на времето от Робърт Джордан Сезон 1 епизод 2
Дий!
Колко време имаме?
Не е достатъчно.
Тогава трябва да се движим по-бързо.
- Дий! - Бързо!
- Дий!
Давай! Давай!
Хайде!
Спрете конете.
Градът е малко по-нататък.
Няма ли да е добра идея да се скрием зад някакви стени?
Стените няма да спрат тролоците.
Те се страхуват само от дълбока вода.
Нищо чудно, че смърдят на пикня.
Е, май ме събудихте.
Трябва веднага да пресечем река Тарен.
Разбира се, госпожо. Разбира се.
Синът ми ще се върне скоро и тогава ще можем ...
Двойно повече, когато пристигнем благополучно на другия бряг.
Не бях ли достатъчно ясна?
Май не сте от тези жени, дето често им отказват.
Не съм.
Хайде, бързо.
Какво ... какви са тези?
Слуги на Тъмния.
Ордата на Чезнещия.
Чезнещите могат да накарат тролоците да направят почти всичко,
но не и да прекосят реката.
Ела, ще те закараме благополучно до следващия град.
Какво? Не. Не! Семейството ми!
- Няма връщане назад, майсторе. - Синът ми вече идва насам.
Ей сега ще дойде.
Трябва да ми помогнете! Не мога да го изоставя!
Ако се върнеш,
ще им дадеш възможност да ни последват.
Не мога да го позволя.
Не! Не!
Само така мога да прекарам сина си от другата страна!
Белите плащове са прави.
Вие, Айез Седай ...
вие сте чудовища!
- Спри! - Недей!
Трябва да му помогнем. Той ...
Отиде си.
Това ще ги забави, но няма да ги спре.
Можем да им избягаме, преди да намерят друг брод,
но трябва да побързаме.
- Хайде. - Хайде.
Да вървим.
Дий! Дий!
Избягахме им.
Хайде, да намерим място за почивка, докато можем.
Внимавайте всички. На този свят има неща,
много по-опасни от тролоците.
Те имат нужда от сила.
Ти също.
Просто си представете Нинив да беше тук.
Тя щеше да спори с Айез Седай през цялото време.
Щеше да направи черен живота на Мойрейн.
Видях го.
Нинив я отвлякоха.
Едно от онези неща просто я грабна
и я повлече нанякъде като парцал.
Станало е много бързо,
казвам ти, тя не е усетила нищо.
Трябва ни план.
Видяхте какво направи Мойрейн със салджията.
Какво ще стане с нас, ако престъпим границите?
Ами ако тя е права?
Ако един от нас е ... аа ...
Преродения Дракон?
Най-могъщият преливащ, живял някога?
Моарейн каза, че тролоците са дошли заради нас.
И когато си тръгнахме, те наистина ни последваха.
Хайде де. Кой знае каква е истината.
Казват, че последният Дракон разрушил света,
но следващият ще го спаси.
Ами, чувал съм, че Драконът трябва да има крила.
Така като ви гледам,
не виждам и перце.
Забравете какво сте чували за Дракона.
Защото той или тя ще бъде всичко това
и нищо от това.
Заспивайте. Имате нужда от сън.
Тръгваме рано призори.
Всичко е наред.
Ела.
Седни.
Смяташ ли да ни убиеш, както направи със салджията?
Какво знаеш за Трите клетви?
Ами ...това са обещания,
дадени от Айез Седай
на Артур Ястребовото крило,
за да вдигне обсадата на Бялата кула.
Кои са те?
Да не убиват,
да не лъжат... - Точните думи.
Думите са важни, важен и начинът, по който се използват.
Не знам.
Първо,
да не изричаш невярна дума.
Второ, никога да не създаваш оръжие,
с което човек да убива друг човек.
Трето,
никога да не използваш Единствената сила за оръжие,
освен в защита на своя живот,
този на Стражника си
или на друга Айез Седай.
Самата Единствена сила ни обвързва с тези клетви.
Въпросът не е дали не ги нарушаваме.
Въпросът е, че не можем да ги нарушим.
Не аз убих онзи салджия.
Той даде живота си по глупава причина.
Той просто се опитваше да се върне при семейството си.
Ако му бях позволила да прекара сала през реката,
какво щеше да стане?
Тролоците щяха да го убият.
Да. И после?
- Щяха да ни последват. - Именно.
Силата вътре в теб
е най-малката част от твоята сила.
Важен е умът ти и как го използваш.
Това е много по-важно за предстоящите битки.
Силата вътре в мен?
Как го наричаш?
Онова умение на Премъдрите да предсказват времето?
- Вслушване във вятъра. - Знаеш ли,
жените по цял свят го наричат по различен начин.
Но то е едно и също.
Едно и също е за всяка от нас.
Едно единствено нещо.
Единствената сила.
А жените като мен и теб,
ние имаме късмета, че можем да я докосваме.
Аз не съм Айез Седай.
Но можеш да станеш.
Докосването на Извора ще се случи при теб,
независимо дали го искаш или не.
Погледни този камък.
Наблюдавай повърхността му.
Той е прозрачен и непрозрачен,
като водите на реката.
Представи си, че се носиш по тази река.
Водата тече.
Остави я да те понесе.
Не мисли.
Просто се остави на течението.
Изчисти ума си от всичко.
Гората я няма.
Гладът го няма.
Умората я няма.
Има го само този камък
и звукът на течащата вода.
Позволи й да те носи.
Предай се.
Просто се носиш по течението.
Носиш се.
Стори ми се ...
Аз ... стори ми се, че почувствах нещо, но ...
Първите две
бяха от мен.
Но последното, то беше от теб
и само от теб.
Ти не слушаш вятъра, Егвийн,
вятърът слуша теб.
- Извинявай, аз ... - Всичко е наред.
Аз просто ... ами
Дойдох тук, за да остана сам.
Егвийн, аз ...
Няма нищо.
Разбирам.
- Лейла! - Перин!
Перин!
Добре ли си?
Мислиш ли, че някога ще се върнем?
У дома ли?
Не.
- Какво стана ... - И ти си ги видял.
Но това беше сън!
Ти ли направи това?
Ти ли изпрати това в сънищата ни?
Кой видя това?
Кой? Всички ли?
Какво видяхте?
Прилепи.
Вратовете им просто се пречупиха.
Просто докато летяха.
Сякаш някой ги държеше в ръцете си.
Усещаш ка се пречупват.
Имаше ли някой в сънищата ви?
Някой каза ли ви нещо?
Имаше един мъж.
С очи като въглени.
Не каза нищо, обаче.
Ако това се случи отново, кажете ми веднага.
Сънищата притежават сила.
Повече, отколкото си представяте.
Какво означава това?
Елате.
Конете си починах.
Не, не, не. Не!
Къде отиваме?!
На изток.
Ще пресечем реката при Бели мост.
И после?
И после към Бялата кула.
Вече ти казах.
И после какво?!
Защо трябва да ти вярваме?!
Може би там има място за Егвийн.
Но какво ще прави един мъж в Бялата кула?
Освен да стане момче за всичко за Айез Седай?
Върви където искаш тогава.
Защо ли не ти вярвам,
че наистина ще ме оставиш да го направя?
Търпението ми се изчерпа.
И времето.
Дий!
Е, ти
успя да я ядосаш.
Доволен ли си?
Прави каквото искаш.
Един разговор,
само един разговор, и вече си на нейна страна?
Какво ти обеща тя снощи?
Че ти си избраната?
Хайде де, наистина ли мислиш,
че тя е по-добра от онези, които ни преследват?!
Разбира се!
Онези чудовища убиха Нинив и Лейла,
и половината от хората, които обичаме.
Моарейн през цялото време ни защитаваше,
опитваше се да ни предпази.
Не виждаш ли колко бледа става, колко отслабва?
Тя използва Единствената сила,
за да поддържа нашите сили за сметка на своите.
И тя го прави,
въпреки, че ти се държиш като противно упорито муле.
Ако бях на нейно място, щях да те зарежа.
Ти вече го направи.
Не бъди такова магаре.
Ние се подкрепяме един друг. Това е.
Ти си прав. Прав си за Моарейн.
Тя не прави нищо в наш интерес.
Има причина да ни държи живи.
И щом вече няма причина,
ние всички ще сме мъртви.
Дотогава ...
госпожата хвърля огнени топки,
затова нека се опитаме
да бъдем на нейна страна.
Идваш ли?
Дий!
Бели плащове.
Не говорете, ако те не ви заговорят.
и се опитайте да отговаряте на всички въпроси възможно най-правдиво.
Не споменавайте Бялата кула или Айез Седай.
Аз съм дама от разорен дом.
Вие сте под моя закрила.
Добър ден.
Бъдете така любезни да слезете от конете.
Към Бели мост ли сте тръгнали?
Да, сър. Имам сестра в града,
която, надявам се ... ще ни приюти.
Днес е доста опасно по пътищата.
На юг има война.
Айез Седай изпращат бойна сила от Бялата кула.
Войните и вещиците не ни интересуват, сър.
Ние просто се надяваме да намерим
безопасно място да се настаним през нощта,
преди да мръкне.
Тогава най-добре си вървете по пътя..
Извинете.
Ако бъдете така добри да ни отделите още малко време ...
днес с нас пътува
един от Разпитвачите.
Той ще ви претърси основно,
но бързо.
Всеки, който минава през нашата земя,
трябва да бъде разпитан
подобаващо.
Тази земя не е ваша.
Чедата на Светлината имат власт навсякъде,
където хората ходят в Светлината.
Откъде казахте, че сте?
Не съм казвал.
Аз съм от Граничните земи, където мъжете знаят
как да си държат ръцете прибрани,
за да не ги загубят.
Претърсете конете.
Казват, че от Бялата кула са изпратили осем Сестри
на юг да се справят с армията на Логаин.
Те все си пъхат носа
в работите на хората.
И тези хора накрая обикновено умират.
Аз ... извинете, сър.
Ранена съм.
Боли ме ...
не заздравява.
Какво ви се е случило?
Няма да ми повярвате, ако ви кажа.
Беше някакво чудовище, сър.
Високо два метра и половина,
с муцуна като на глиган.
То...
Група от тях нападнаха селото, в което бяхме.
В Граничните земи ли?
Не, сър. Не. На запад от тук.
Близо до Мъгливите планини.
Мога ли да видя раната ви, мадам?
Тролоци толкова далеч на юг ...
Очите на Тъмния наистина са обърнати към нас.
Как се наричаше градът, от който дойдохте?
Таренов сал.
Много хора там пострадаха.
Може би ще можете да им помогнете.
Ммм.
Ние, Чедата, се опитваме да стоим далеч от Айез Седай, ако можем.
Когато стигнете до Бели мост,
потърсете някоя от тях.
Само някоя от онези жени би могла да излекува тази рана.
- Светлината да бъде с вас. - Всичко е чисто, сър.
Нека Светлината винаги да бъде с вас.
Тя не се нуждае от наставления.
Няма да забравя лицата ви, ако пак се срещнем.
Сър, ще изпратя група Разпитвачи на юг.
Жената каза, че тролоците са отишли на запад.
Вие сте предназначени за битки.
Ние, Разпитвачите
имаме по-висша цел.
Ти каза, че не можеш да нарушаваш Трите клетви.
Не мога.
Но днес го направи.
Така ли?
Онзи Бял плащ ... ти го излъга.
Ти можеш да излекуваш тази рана.
Ние можем да лекуваме другите,
но не и себе си.
Затова обикновено пътуваме заедно.
И имаш сестра в Бели мост?
Всички Айез Седай са мои сестри.
И ние винаги казваме истината.
Но това не винаги е истината, която мислиш, че си чула.
Затова слушай внимателно.
Вървим по стъпките на нашите бащи,
по пътеката, прокарана от нашите майки
Те откупиха земята с кръвта си
Много отдавна
О, пейте,
пейте за Манедерен,
О, плачете,
плачете за кръвта на Аемон,
О, плачете, плачете за Манедерен,
Много отдавна
Хубаво е, че си спомняте за Манедерен.
Това е просто песен.
Обаче нямаме идея кой е Манедерен.
На Древния език Манедерен означава Планината-отечество.
Така се е казвало мястото, което вие сега наричате Две реки.
По време на Тролокските войни
армията на Манедерен била малобройна, но силна.
Трън в дланта на Тъмния.
Затова той изпратил всичките си сили да го разрушат.
Но когато безбройните орди пристигнали,
жените и мъжете от Планината-отечество се възправили пред тях на брега на реката
откъм най-плитката й част,
готови за битка.
И също като в песента, техният крал Аемон
изпратил вестоносци до съседните земи,
заедно с които се били сражавали,
и те им обещали помощ, ако успеят да се задържат три дни.
И те някак успели.
Устояли срещу
чудовищните орди.
Един час.
После една секунда.
После три.
Три дни се сражавали.
И макар земята да се превърнала в касапница,
ни един тролок не прекосил реката.
Но на третата нощ
не пристигнала никаква помощ.
Те продължили да се бият сами.
Шест дни.
Девет.
И на десетия ден разбрали,
че никаква помощ няма да дойде.
В града кралица Елдрийн организирала своите хора
Да вземат децата и да потърсят убежище сред дебрите на планината.
Но мнозина от тях не тръгнали към своето спасение,
а за да се присъединят към армията, сражаваща се за тяхната земя.
Нито педя земя не отстъпили, преди да прогизне от кръв.
Но на 13-я ден
цялата армия на Манедерен
загинала.
Кралица Елдрийн почувствала смъртта на съпруга си.
Подбудена от скръбта, тя посегнала
и запратила Единствената сила към тролокската армия.
Ураган от огън бил запратен по цялата земя.
Ордите на Тъмния се разбягали като диви зверове,
но не били достатъчно бързи
и лумнали в пламъци,
огънят погълнал телата им.
Но Елдрийн привлякла много от Единствената сила, толкова,
колкото никоя жена не би могла да овладее,
и самата тя пламнала
отвътре навън.
Но децата и техните пазачи,
скрити в планината,
били спасени.
Нищо не останало от фермите им,
от селата, от величествения град.
Но те се върнали,
и пазели земята,
която била тяхна.
Затова в песента се казва: "Плачете".
"Плачете". Плачете за Манедерен.
Плачете за онова, що е изгубено завинаги.
Старата кръв тече дълбоко във вас.
Помнете това.
Ще ви е нужна в идните дни.
Можем да си отдъхнем тук през нощта.
От дни не съм виждал тролоци.
Вероятно защото наближаваме Шадар Логот.
Това ли е целта?
В Града на Сянката е много опасно.
Не можем да отидем там.
Онзи Бял плащ ...
Мислиш ли, че той е убил другите?
Не видя ли пръстените на сестрите ми?
Бяха седем.
Не само той срещна днес лице, което няма да забрави.
Почини си.
А утре ще измислим
как да намерим Сестра, която може да те изцери.
Искаш ли да поговорим за това?
За кое?
Хайде де, Ранд.
Какво искаш?
Искаш аз просто да се върна и нещата да си продължат по старому?
Не. Аз ...
Защото не можем.
Ти взе своето решение.
Разбираш, нали?
Няма да чиракувам при Нинив, защото тя е мъртва.
И Лейла също.
И ... ето ни тук, насред нищото
преследвани от чудовищата, които ги убиха,
а ти дори не ме поглеждаш.
А аз просто искам да ме погледнеш.
И да не ме мразиш.
Най-много от това се нуждая.
Никога не бих те намразил.
Тя ще се оправи ли?
Има нужда от сън.
Всички вие също.
Трябва да тръгваме! Ставайте! Ставайте!
Събудете се! Бързо! Те ни откриха.
Моарейн!
Събуди се, Моарейн!
Поеми я!
Тя не помръдва. Трябва да я махнем оттук.
Напред!
- Накъде? - На изток.
Към руините на Шадар Логот.
Тръгвайте! Веднага!
Дий!
- Стой! Кротко! - Какво става?
- Кротко, кротко. - Не знам. Тя просто спря.
Кротко, кротко.
Бела, хайде!
Какво е това?
Чакайте, погледнете! Тролоците.
Защо просто всички стоят там?
Елате. Тролоците няма да ни последват вътре.
Ха!
Слушайте.
Няма птици.
Няма насекоми.
Нищо няма.
- Тя едва диша.
Да се настаним тук.
Трябва да я стоплим.
О, Моарейн!
Шадар Логот
звучи като на Древния език
Означава "Сянката дебне",
но някога се е наричал Аридол.
По време на Тролокските войни
е бил най-богатият и могъщ град на света.
Но когато светът се е нуждаел най-много от него,
те построили стени без порти,
заключили се вътре
и оставили другите страни и народи да изгорят.
Тъкмо хората от този град обещали помощ на Манедерен.
И тъкмо те го оставили да загине.
След края на Тролокските войни
оцелелите дошли тук
да търсят храна и подслон.
Те почукали, но никой не отговорил.
Накрая проникнали през стените,
но вътре нямало никой.
Казват, че самото зло
се родило от сърцето на града
и погълнало всеки и всичко живо.
Оттогава
градът е изоставен.
Дори тролоците не биха пристъпили зад тези стени.
Ето какво ...
Ами, първо ...
ти изрече повече думи, отколкото през целия ден.
Или изобщо.
И второ,
защо, в името на Светлината, ни доведе тук?
Не пипайте нищо.
Яжте само от храната, която си носите.
Трябва да вземеш това.
Лейла го направи.
Тя винаги казваше, че не прави оръжия;
Правеше инструменти.
А това сигурно съм го използвал хиляди пъти ...
да си режа ябълки или да дялкам клони,
докато не ми се наложи
да се отбранявам.
Но го поддържай остър ...
поддържай го чист, че ако някога ...
ти потрябва ...
да бъде готов.
Все пак си е инструмент
така или иначе.
Да ти спасява живота ...
или живота на любим човек.
И си е мислела, че сигурно това ще си ти.
Май си е мислела, че ...
ако някога попаднеш в беда,
сигурно ще бъде по моя вина.
Макар че, ако трябва да бъдем честни,
не виждам как някой
може наистина да ме обвини за всичко това.
Благодаря ти.
Всичко ще бъде наред с момичетата.
Моите родители ще се грижат за твоите,
ще ги наглеждат.
И родителите на Ранд и Егвийн също.
Знам.
Какво е това?
Не! Не, почакай!
Всичко е наред. Тук съм.
Къде сме?
Ти ни погуби всичките.
Какво в името на Светлината ...
Да се махаме оттук.
Тръгвайте!
Ще ви намеря.
Хайде! Ранд, да тръгваме!
Да вървим.
Натам!
- Накъде? - Не знам!
Насам! Идвай!
Дий! Давай!
Дий!
Виж!
- Повдигни ме. - Защо ти не ме повдигнеш?
Хайде!
- Ох! - Ау!
Бързо!
Дий!
Дий! Дий!
Ранд!
Ранд! Хайде!
Веднага!
Ранд!
Сега!
Ела.
Готов ли си?
Да вървим.
Не можем да тръгнем без тях.
Разбира се, че можем.
- Ранд! - Мат!
Ранд!
Мат!
Ако веднага не ме заведеш при тях,
ще ти прережа гърлото!