ПРОФЕСИИТЕ НА ТАТКО
Мамо, не мърдай.
Не мърдам, скъпи, но трябва да сготвя.
Това, което правиш, е изумително.
Наистина.
Не си го наследил от мен.
Аз и квадрат не мога да нарисувам.
Във война сме! - Какво говориш?
Във война сме!
Дьо Гол ще говори в 20 ч.
Във война ли сме, мамо? - Не знам. Довърши си рисунката.
С портрети на майка си няма да спасиш света!
Андре, той е на 11 г. Без политика!
Ще видим дали ще мине без политика!
Телевизорът включен ли е? - Подиграха се със страната ни,
предизвикаха нацията ни,
силата ни е подценена...
Подценена?!
Силата ни не е...
Изобщо не е подценена!
Що за безотговорност! Така вредиш на Франция!
Да се използват всички средства... - Дай ни ги тези средства!
... за да се препречи пътят... - Глупак!
Да се препречи пътят! На теб ще ти препречим пътя!
... да бъдат унищожени. - Теб ще те унищожим!
Знаеш ли какво е "клетва"? - Какво?
Клетвата е обещание, което никога не трябва да нарушаваш.
А той наруши клетвата си!
Наруши клетвата си! Разбираш ли?
Думата му няма стойност!
Думата ти не струва!
Изоставяш ни!
Татко, той може ли да си ляга?
Какво? - Може ли вече да си ляга?
Защо? - Защото е уморен.
Уморен ли си?
Добре съм. - Това не те ли интересува?
Интересува ме... - Ето че го интересува.
Французи... - Разбира се, че го интересува.
Помогнете ми! - Ще ти помогнем, разбира се!
Ще ти помогнем! Тъпанар!
Във война сме!
Теб ще те унищожим!
Предател! Лъжец! Страхливец!
Ставай, бунтовнико!
Хайде! Вземи лист и молив и пиши!
Сега ли? - Разбира се, че сега.
Хайде, вече трябваше да си на бюрото.
Запиши следните имена.
Салан. - Кой?
Салан е... един приятел.
Като братя сме. Салан - "С-а-л-а-н".
Шал.
Жуо.
Чуй ме добре, Емил.
Ще научиш тези имена наизуст.
Ще ги пишеш навсякъде по стените.
Ще ги пишеш нависоко,
за да не си личи, че са написани от дете.
Ще ти дам тебешир.
Знаеш ли кои са тези хора?
Не.
Това са военни, които обичат страната си.
Не като Дьо Гол.
Не като Дьо Гол,
който продаде страната си на руснаците.
На комунистите и на свинете.
Те са истински бунтовници. Ти бунтовник ли си, войниче Шулан?
Да.
Винаги гледай дали някой не те следи.
Кой да ме следи? - Ще ти обясня.
Разбра ли? Засега е важно да запомниш имената.
И чакаме заповедите.
Хайде, Пикасо, изчезвай!
Внимавайте, много е горещо.
Леко...
Тед влиза в Организацията. Връща се във Франция.
Повиках го да ни помогне.
Не се поколеба нито за миг.
Скъпи, би ли ми подал чинията си?
Какво мислиш? - За кое?
За връщането на Тед. - Какво да мисля?
Може ли хляб, или той е само за вас?
Благодаря. - Хайде...
Обясни му кой е Тед.
Той има право да знае. - Не знам какво да му кажа.
Тед... Приятелят ми от Америка. Най-добрият ми приятел.
Вярно. Да, Тед е...
Това е американският приятел на татко.
Но става дума за политика, така че не е моя работа.
Е, с него не си говорим за леща...
Може ли да не вдигаш толкова шум, докато се храниш?
Дразнещо е.
Срещнах Тед в американската база в Шатору.
Харесахме се от пръв поглед.
Какви ли не глупости вършехме заедно.
Така ли си подреждаш нещата?
Не така! Първо се сгъват!
Ще ти разкажа един случай, когато бяхме с джипа.
Тед караше, аз бях на пасажерското място.
Точно в онзи ден го попитах
дали ще приеме да бъде кръстник на бъдещото ми дете.
Той прие. Бяхме щастливи.
Плъзгахме се между самолетите по пистата...
Имахте ли право да сте на пистата?
Шегуваш ли се?
Тед беше капитан от американската армия,
аз бях един от асовете във войната - всичко ни беше позволено!
Какво е това?
На тази количка не й е тук мястото.
Тогава се случи.
Появи се някаква кола, която караше с пълна газ.
Удари ни странично - бам!
Ударът беше брутален!
Тед се опита да завърти волана, но изгуби контрол.
Видях очите на другия шофьор. Беше ужасен, гледаше ето така...
Колата мръдна още малко,
джипът продължи да се движи още малко
и спря на едно място.
Бях в несвяст, но се обърнах към Тед.
Беше пребледнял.
Като платно. Дишаше дълбоко.
Погледна ме, усмихна се и каза:
"Мисля, че загубих нещо".
Знаеш ли какво беше загубил?
Лявата си ръка. - Ръката?!
Да, лявата си ръка!
Беше отрязана ето така! Отсечена!
Всичко се виждаше, все едно гледаш шунка.
Не простена, не викна, не пусна дори една сълза.
Да...
Тед е...
... най-добрият ми приятел.
Наложи се да се върне в Тенеси.
Но ще се върне...
Моля те, остави го. Утре е на училище.
Хайде.
Ще го оставя.
Оставям го.
Е, хайде...
И без това...
Всичко му разказах. - За кое?
За Тед, за Организацията...
Той е вече мъж. Ще може да си споделяме всичко.
Хайде! В леглото!
Късно е! Не може така!
Кой остави вратата на тоалетната отворена?
Тоалетната трябва винаги да бъде...
Затворена! - ... затворена!
Тази сутрин чу ли, че звънна телефонът?
Майка ти каза: "Имате грешка".
Не беше грешка, Емил.
Беше Тед.
Тед? - Така сложи началото на операцията.
Така ли?
Знаеш какво трябва да направиш.
Знаеш ли имената?
С главни букви ли да пиша, или ръкописно?
Не вдигай шум, татко спи!
Мамо, трябва да му разкажа нещо.
Сега е изморен! Върви си в стаята и си изяж закуската!
Само ме ядосвате и двамата!
Чинията ти още ли мирише?
На развалено яйце.
Тогава ще ти я сменя. - Каза ли му за преврата?
Имам си и друга работа!
Емил, няма да има преврат.
Шал се предаде.
Зелер и Жуо избягаха.
Направи ли това, което Тед поиска? - Какво го караш да прави?
Само се забавляваме.
Направи ли го? - Може ли да знам?
Какво поиска от него?
Един баща не може ли да има тайни със сина си?
Направи ли го? - Да, много пъти.
Чудесно.
Трябва да продължиш.
Виж.
ТАО
Това ще пишеш вече по стените.
Какво означава това?
Това е като ЦРУ за Тед. Таен код. Кажи го.
ТАО. - Точно така.
Това е тайна армия, която иска Алжир да остане френски.
Същото искам и аз. - И аз искам като теб.
От сега нататък нашата Организация работи за тях.
Ясно? - Да.
Добре.
По-добре да не оставяме следи.
Това...
... наистина е свръхсекретно.
Нали?
Истински ли е?
Да.
Възможно е един ден да ни потрябва.
Не, не пипай!
Само ако ти дам такова нареждане.
Добре.
Играеш с валето...
Това е дама. - Дама е...
Трябва да направя нещо...
Ето. И какво правиш ти?
Ето.
Така добре ли е? - Много добре!
Бам! - Ето моята терца.
Браво, много добре. Сега ще видиш какво ще ти се случи.
Нали се учиш? Рисуването не стига. - Да.
Баща ти... - От 45 години ме тормози с това.
Решила ли е да говори, няма начин да я спреш.
Баща ти невинаги е вземал правилните решения.
Правил е много грешки.
Хайде, играйте. - Мисли за себе си!
Много добре си го нарисувал! Браво!
И тях си нарисувал много добре!
Много хубаво рисуваш! - Благодаря.
Леле! На тази се огъват ламарини!
Сериозна катастрофа!
И нищо не липсва!
Виж. - Изумително!
Много се радвам! Гордея се с теб!
Това е забавно! И не само е забавно,
но и много му прилича! Браво!
Какво е това, Емил?
Не си ли прекалил с насилието?
Това е... по истинска история.
Емил... Кой ти я разказа?
Не трябва да вярваш на всичко, което ти казват.
Дори баща ти.
Не мисли за шантави неща. Обещаваш ли?
Вземи, това е за теб. Скрий го.
Благодаря, бабо.
17 ч. ли стана?
Баща ти е долу.
Бързо се облечи. - До другия четвъртък.
Добре ли мина? - Да.
Какво правихте? - Играхме на карти.
Ти ли спечели? Много хубаво!
А говорихте ли за мен?
Казаха ли ти нещо за мен?
Можеш да ми кажеш.
Не.
Защо ме лъжеш? Казали са ти нещо за мен!
Кажи, говориха ли ти за мен?
Отговори!
Само казаха, че невинаги си вземал правилните решения.
Нищо не разбрах!
Така ли казаха?
Повече няма да се виждаш с тях!
Чу ли? Повече няма да се виждаш с тях!
Татко... - Млъкни!
Невинаги съм вземал правилните решения, а?
Ще ти кажа истината. Знаеш ли кои са те?
Дори не са ми родители, а съседи, на които помагах през войната!
Лъжат те! Помагах им с риск за живота си!
Виж как ми се отблагодаряват сега!
На кого ще повярваш? На някакви си непознати?
Или на баща си?
Отговори ми! Дори не е нужно да се замисляш!
На теб.
Ето!
Повече никога няма да го видиш! Чу ли?
Никога!
Спокойно, ела. - Татко...
Спокойно, ела.
Мамо! С татко се прибрахме!
Вие се прибирате, а аз излизам.
Как така излизаш? - Отивам на концерт.
Какъв концерт? - Г-жа Лабарес спечели две покани
за концерта на "Спътниците на песента".
Мъжът й не се чувства добре и тя покани мен.
Приготвила съм ви вечерята.
Трябва само да си я стоплите.
Веднъж и аз да получа покана за нещо.
Не се тревожете, веднага след това се прибирам.
Тя ще ме изпрати.
Пожелайте ми приятна вечер. - Приятна вечер, мамо.
Днес в Алжир бе определен полицейски час...
Татко?
Ще дойдеш ли да вечеряш?
Татко!
Андре! Отвори!
Андре, оставил си ключа в ключалката! Не мога да вляза!
Би ли отворил?
Андре, отвори!
Не искам съседите да ме намират на площадката!
Моля те, отвори! Андре!
Какво става, татко? - Какво става ли?
И ти ли искаш да се озовеш на изтривалката, при тази, лудата?
Остави Емил на мира!
Е?
Харесаха ли ти "Спътниците на песента"? Отговори!
Не знам... Да...
Пусни я да влезе.
Ясно!
И двамата сте срещу мен!
Никой не е срещу теб, Андре!
Не!
Това е за изпълненията на майка ти! - Андре! Престани!
Какво? - Емил, върви да си лягаш!
Ще спиш на изтривалката! Мръсна колаборационистка!
Ще спя където кажеш! Само остави детето на мира! Моля те!
Страх те е да не нараня Емил, така ли?
Престани, той нищо не е направил! - Убиваш собствения си син!
Убиваш го!
Съжалявам! Щом искаш, ще спя на изтривалката!
Само пусни Емил да си легне!
И всичко това заради един нещастен концерт!
Предупреждавам те, ако й отвориш, ще я убия.
Разбра ли?
Мамо?
Емил, върви да си легнеш.
На изтривалката ли ще спиш?
Няма нищо, скъпи. Ще се завия с палтото.
Не мога да ти отворя. - Знам.
Лека нощ, мамо. - Лека нощ.
Здравей, слънчице.
Смелото ми момче.
Добре ли си?
Имам късмет - татко ми отвори, преди съседите да се събудят.
Ти как си? Астмата не те е мъчила, нали?
Пих си сиропа. - Чудесно.
Но ме болят ръката и рамото.
Тук?
Усеща се.
Но рамото ти е добре.
Ще го намажа с крем.
Готов съм да ви простя.
Но това не бива да се повтаря.
Повече никога.
Да знаеш, Емил, с оплаквания не се става мъж.
Емил, не е много умно да рисуваш
в час по математика.
Още по-глупаво е да те пипнат.
Рисунките ти са много добри.
Но...
... все пак са доста...
... потискащи.
Кой ти пълни главата с подобни неща?
Никой.
Вашите ти обръщат внимание, нали? Много ли работят?
Не.
Какво работят?
"Професия на майката:
помощник-счетоводител в автобусна фирма."
"Професия на бащата: парашутист."
Баща ти парашутист ли е?
Рисуваш много хубаво.
Голям късмет е човек да има някаква дарба в живота.
Сигурна съм, че един ден ще можеш да я използваш.
Ако нещо те притеснява, спокойно можеш да говориш с мен.
Добре.
Цупиш ли се?
Не искаш ли да знаеш защо се ядосах?
Не те ли интересува? Мислиш, че съм се ядосал,
защото не искам мама да излиза с онази глупачка г-жа Лабарес?
Нищо подобно! - Тогава защо?
Заради "Спътниците на песента".
Защото този музикален ансамбъл -
"Спътниците на песента", го създадох аз.
Ти си създал "Спътниците на песента"?
Да, аз.
Но навремето за мен бяха просто моите приятели.
Фред, Жан, Жан-Ги... Идвахме от всички кътчета на Франция.
От Корез, от Ардеш, от Лион...
Имахме сопрано, бас...
Аз бях тенор.
Не знаех, че си тенор.
Да, бях невероятен тенор. Невероятен.
Да...
После избухна войната.
И най-вече Войната на тенорите.
Войната на тенорите! Много бързо си дадоха сметка,
че Андре Шулан е с най-хубав глас.
Казаха ми го: "Андре, ти ни съсипваш.
Върви си, съсипваш ни. Гласът ти е много по-хубав от нашите."
Знаеш ли какво направих?
Тръгнах си. Оттеглих се.
И това ми съсипа живота.
Защо си тръгна, щом си бил най-добрият?
Заради Спътниците. И от чувство за дълг.
Знаеш ли какво е чувство за дълг?
Ще ти разкажа един анекдот. Нали знаеш коя е Едит Пиаф?
Аз бях.
Аз им представих Едит Пиаф.
Аз я заведох на първия им гала концерт.
Тя беше в залата.
Гледаше ги. Аз стоях отстрани,
защото не исках да привличам вниманието.
Беше развълнувана.
Не искам майка ти да аплодира хора,
които, вместо да кажат "благодаря", винаги са ме предавали.
Разказвал ли си й това? - Не.
Колкото по-малко знае майка ти, толкова по-добре.
Ставай, бунтовнико! Хайде!
Ставай!
Свали си пижамата, да ти видя мускулите!
25, 26... Трябва да се приготвим за мисиите.
27, 28, 29...
Изправи се! 30, 31, 32...
9... Много добре, войнико Шулан!
Тед иска як бунтовник, не някой интелектуалец!
Още една серия от 10. 11... 12...
13... Хайде! 14 - много добре. Браво, войнико Шулан!
Вдигни главата, брадичката - напред.
Глътни корема, изпъчи гърди! Не сме на танци!
Не гледай към мен, а напред - към Франция!
Много добре. Стегни краката.
Долепи петите.
Не разпервай пръстите!
Палците да са до останалите пръсти.
Като кажа "Войник Шулан", ще отговаряш "Аз". Разбра ли?
Войник Шулан? - Аз!
По-силно! - Аз!
Точно така. Вдигни глава, изправи се. Бъди горд.
Не гледай към мен, а зад мен. Мирно!
Емил Шулан, приемаш ли да застанеш на страната на Франция?
Отговаряш с "да" или "не".
Да.
Умееш ли да пазиш тайна при всякакви обстоятелства?
Да.
Няма да предаваш нито висшестоящите, нито другарите си.
Не.
Повтаряй след мен.
"Никога няма да изоставя алжирските си братя."
Никога няма да изоставя алжирските си братя.
"Метрополията ще се превърне в бойно поле."
Метрополията ще се превърне в бойно поле.
Да.
Емил Шулан, по силата на дадените ми правомощия
те провъзгласявам за войник на Организацията.
Поздравления, моето момче.
Ето твоето.
Ще следваш стриктно инструкциите ми.
Разгъваме антената на 20 см.
Сила на звука.
Включваме.
Тест. Едно, две, едно, две...
Чуваш ли ме? - Да.
Не!
Трябва да говориш в уоки-токито.
Едно, две. Чуваш ли ме?
Ало? - Не!
Не се казва "ало", казва се...
"Чувам те идеално". Разбра ли? Хайде!
Чуваш ли ме?
Чувам те идеално.
Чудесно!
Сега наблюдаваме.
Може ли и аз? - Разбира се. Погледни.
Виж втория етаж. Проследи пръста ми.
Сега надолу. Виждаш ли входа на сградата?
Салан ще излезе през тази врата.
Чу ли? - Салан не е ли в Алжир?
Не, Салан е във Франция, заедно с Тед, твоя кръстник.
Наблюдавай. - Тук ли са?
Ами да!
Като го видиш да излиза,
ще му дадеш това.
Как ще го позная? - Очаквах този въпрос.
Ето, запомни тази снимка. Това е Салан.
Ще му кажеш:
"ТАО бди". Повтори.
"ТАО бди." - Много добре.
Добре... - Хайде.
Сега трябва само да почакаме.
Наблюдаваме.
Ето го! Ето го!
Хайде, ти си! - Сега ли?
Бързо! Бързо! Тичай!
Чуваш ли ме? - Чувам те идеално.
Какво прави Салан?
Не знам!
По дяволите! Тайните агенти!
Стратегическо отстъпление!
А писмото? - Разделяме се!
Бягай! Остави уоки-токито и бягай!
Защо си тичал? Знаеш, че тичането предизвиква астматична криза!
Тайна е. - Тайна ли?
Ще ти дам аз една тайна!
Ето го.
Може ли да поговорим по мъжки?
Уморен е, получи ужасна астматична криза.
Само пет минути.
Внимавай, трябва да си почива. - Обещавам.
Моля те! - Обещавам! Обещавам!
Едва успях да им избягам.
Видях, че двама те следват.
Казах си: "Малкият е загазил. Трябва да им отклоня вниманието."
Не искаш ли да знаеш какво стана?
Искам.
Първия свалих на земята.
Но вторият мръсник тичаше много по-бързо от мен.
Хвана ме. Пак се наложи да се бия. Използвах джудо.
Знаеш ли, че имам черен колан, втори дан?
Когато бях военен... - Наистина ли?
Черен колан по джудо. Наистина.
Приложих му о-сото-гари с лице към земята.
Да... - Нямаш ли синини?
Не отнесе ли някой удар? - Какво?
Не отнесе ли удари? - Не, но той е в ужасно състояние.
Исках само да знаеш...
Тед много се гордее с теб.
Видял ли ме е? - Разбира се, че те е видял.
Знаеш ли какво ми каза Салан? Мислеше, че си на 15 г.!
Представяш ли си?
Те те наблюдават. Всичко виждат.
Измъкнаха се благодарение на теб.
Гордея се с теб.
Хайде...
Войник Шулан...
Свободно, моето момче. Заслужи си почивката.
Дайте ни една основателна причина да не повтаряте годината.
Аз искам да рисувам.
Казах ви, той е много добър.
Има талант. Рядко съм виждала ученик да рисува така.
Може би рисува добре, но по останалите предмети...
Емил, защо не успяваш да си вдигнеш успеха?
Сигурна съм, че можеш.
Какво има?
Кой ти помага да се готвиш за училище?
Знам, че майка ти работи.
А татко ти?
Каза ми, че е парашутист.
В момента работи ли?
Сега си стои вкъщи.
Но не може да ми помага.
Има да върши важни неща.
Много важни.
Няма ли да е по-добре да повтори годината?
Не!
Не! Той ще ми помогне!
Татко познава много хора. Той знае много неща.
Обещавам ви, ще ми помогне.
Виж ги! Виж ги!
Панталони с басти - мислят, че са хубави, защото са модерни.
Ако им кажеш, че е модерно, и дъвки в косата ще си налепят!
Толкова са нелепи! Ти обаче си много елегантен в последния учебен ден.
Това е жилетката, която аз носех на твоята възраст.
Направих ти хубав подарък, нали?
Има и втори подарък - малък бонус.
Писмо от Тед!
Виж колко са хубави марките.
Съединени американски щати...
Тед не беше ли във Франция?
Не, отиде при президента Кенеди.
Хайде, прочети го.
"Браво, вече си в 7-и клас.
Радвай се на ваканцията.
Обещавам скоро да дойда да те видя. Продължавай да работиш за Орга..."
"Организацията". - "Организацията".
Разчитаме на теб. Тед.
Вашингтон, САЩ, Овалният кабинет на президента Кенеди".
Вашингтон! Намерил е време да пише от Вашингтон!
Тед си е такъв. - Има правописни грешки.
Къде? - Ето тук.
Не! Тед е американец.
Прави грешки, които са нормални за американците.
Ето, вземи.
Писмото кога пристигна? - Тази сутрин.
Хайде, бягай!
Поздравления. - Приятен ден, татко.
Лек ден, синко.
Къде се бавиш? Бързо! Ще закъснеем!
Каква клоунска жилетка! - Представление ли ще изнасяш?
Комунистическа жилетка! - Не съм комунист!
Как не, ти си беден! - Ами да!
Не съм беден! - Как да не си, виж се!
Кръстникът ми е охранявал президента Кенеди!
Я стига си лъгал!
А това какво е? - Какво е?
Писмо от моя кръстник!
Я да видя пощенския печат!
Подправен е! - Върни ми писмото!
Дай ми го!
Пусни го!
- Защо не ти пише на английски?
Дай ми го!
Дай ми го! Дай ми го!
По дяволите! Хубавата жилетка!
Колко жалко!
Върни ми го!
Така ли се отнасяш към моите неща?!
Така ли? - Стига!
Ще я зашия! - Ела тук!
Ще я зашия! Не с колана! Спри!
Дръпни се!
Ела тук! - Остави го!
Излез оттам! - Съседите чуват всичко!
Не ми пука! Излез оттам! - Престани!
Излез оттам! - Всичко се чува!
Излез оттам! - Бягай!
Стига! Престани!
Дръпни се! - Престани!
Виж какво ме принуждаваш да правя! - Остави го на мира!
Стига! - Излез оттам!
Емил, излез оттам! - Не! Стига толкова!
Знаеш как ще свърши всичко това! Излез оттам!
Покажи се! Виж какво ме принуждаваш да правя!
Емил, излез оттам! - Стига! Веднага престани!
Бягай, Емил!
Андре, недей! Андре!
Стига, Емил! Ела тук!
Хайде, стига! Успокой се!
Застани на колене!
Кротко. Стига.
На колене.
Открий си гърба.
Ето...
Не биваше...
Виж какво ме караш да правя!
Не бива да се сърдиш на татко.
Познаваш го.
Защо е такъв?
Защото е преживял тежки моменти.
Бил е млад. Това го е травмирало.
Какво е преживял?
Било след войната.
По време на военната си служба в Алжир
видял неща, които никой човек не бива да вижда.
Какви неща?
Не мога да ти кажа, още си малък.
Вече не съм малък.
За мен ти си моето мъниче и винаги ще бъде така.
Той те обича. Много.
Лятната ваканция вече започна.
Какво се прави през лятната ваканция?
Не знам.
Забравяме за всичко.
Попълнете всички клетки.
"Професия на бащата".
"Професия на майката".
Професия на бащата: няма
Влезте! Станете!
Сядайте, сядайте.
Представям ви новия ви съученик Люка Билиони.
Той идва от Алжир, по-точно от Оран.
Знаете какво става в момента там.
Посрещнете го както трябва.
Какво правите в коридора? Влизайте в клас!
Мръсен алжирски имигрант!
Алжирски имигрант!
Тишина!
Тишина! Млъкнете!
Може да седнеш. Там има свободно място.
Предайте си бланките.
Тази година...
Момент, господине...
Тази година ще говорим за скрипеца.
Само момент!
Скрипецът... - Какво е това?
... служи за повдигане на тежести... - Знакът на алжирските имигранти.
Към центъра!
Върни я! Много добре!
Хвани топката!
Напред! Поеми я пак!
Мръсен имигрант! Върни се у вас!
Имигрант!
Стига! Спрете!
Билиони! Успокой се!
Веднага при директора!
Всички да се успокоят! Продължаваме!
Успокойте се! - Мръсен имигрант!
Никога не съм мислила, че съм хубава. Казвах: "Не е вярно".
А татко ти отговаряше: "Напротив, хубава сте!
Хубава сте като нарцис в саксия".
"Като нарцис в саксия"!
Не знам как го измисли.
В татко ти имаше нещо.
Майка ми все повтаряше: "В твоя мъж има нещо".
На нашите не им харесваше това, че идва от работническо семейство.
Обичаш ли го?
Разбира се.
Дори когато ти вика ли?
Знаеш, че всеки си има недостатъци.
Мамо... - Да?
Може ли да ми зашиеш това на зеления пуловер?
Какво е това? - Знакът на алжирските имигранти.
Ние не сме алжирски имигранти.
Правим го в подкрепа на едно ново дете, което идва от Алжир.
Учителят ни помоли.
Щом учителят така е казал, добре.
Чешмата го пълни за 4 минути.
Пълни го за 4 минути.
Отвеждащата тръба го изпразва за 6 минути.
Изпразва го за 6 минути.
За преплакването на прането, използваме...
Ти с нас ли си? - В смисъл?
Чакай.
Да не си се побъркал?
Не виждаш ли, че съм в твоя лагер?
Това е градината на баба ми и дядо ми. Те не идват често.
Те ли ти дадоха ключ? - Да, отдавна.
Забраниха ми да се виждам с тях.
Първо наръгаха с нож чичо ми.
После...
... получихме заплахи, за да напуснем Алжир.
Оставиха три малки дървени ковчега пред вратата -
един за баща ми, един за майка ми
и един за мен.
Кой ги остави?
Арабите! Кой мислиш?
Разбиха с камъни витрината на една железария
и отровиха кучето ни със сода каустик.
Съжалявам.
Атентат срещу Дьо Гол
Новината за атентата срещу генерал Дьо Гол
сащиса Франция и целия свят.
Г-н Роже Фре, вътрешният министър,
разказа в подробности какво се е случило.
На пътя за Коломбе, между Ножан и Ромии,
било заложено голямо количество експлозиви.
Проблемът е, че експлозивите са били влажни.
Сигурен съм, че затова не са се взривили.
Все едно.
Това е най-обикновена диверсия.
Знаеш ли какво е "диверсия"? - Не.
Диверсията е преструвка.
Защото истинският атентат...
... предстои.
Ние ще убием Дьо Гол.
Организацията ще го убие.
Ще имаме нужда от теб.
Приет си в Организацията. - Наистина ли?
Моят кръстник, който работи в ЦРУ,
се съгласи.
Имаш кръстник, който работи в ЦРУ?
Да, работи за Кенеди.
Как не! Да не мислиш, че ще ти повярвам?
Емил, чувал ли си максимата,
че без труд дарбата е само една досадна мания?
С теб имаме уговорка, помниш ли?
Да, госпожо.
Ти май говориш пълни глупости - няма никаква Организация!
Дай да видя.
Да, така е много по-добре.
"Не чувате народа, който иска да запази Алжир.
От името на французите ви моля да се застъпите пред генерала.
Ако не, ще си изпатите. Един французин, готов на всичко."
Лека нощ, татко. - Лека нощ, скъпи.
Стой! Имам мисия за теб!
Кога? - Как кога? Сега!
Сам си изпълнявай мисиите!
Защо се бъркаш? Не виждаш ли, че говоря със сина си?
Слушай. Ще занесеш това писмо в една пощенска кутия.
Ще ти дам адреса - написан е на плика.
Съжалявам, но навън е тъмно, а и утре е на училище.
Така че не може.
Какво се опитваш да направиш?
Да подрониш авторитета ми пред детето?
Късно е... Няма да излиза. - Какво правиш?
Искаш да подкопаеш авторитета ми, така ли?
Не спираш да се месиш!
Не ти ли стига това, че ме унижаваш? По цял ден ме унижаваш!
Не спираш да повтаряш, че това жилище е на родителите ти!
Не спираш да ми натякваш, че нямам работа!
Сега и авторитета ми ли ще уронваш?
Той е само на 11 г. - Не ми пука, че е късно!
Не е късно! Колко е часът? Изобщо не е късно!
Не е късно! Така че, ако обичаш, престани!
Не се прави така!
Искам да говоря със сина си! - Късно е...
Не се прави така!
Извинявай. Ела.
Ела.
Знаеш ли кой е Плеви?
Плеви е близък на генерал Дьо Гол.
С това писмо ще го притесним.
Ще го пуснеш в пощенската му кутия - намира се вътре, отдясно на входа.
Хей, ти!
Емил, скъпи!
Чаках те.
Тормози те, нали?
Няма проблем. - Скъпи...
Можеш да ми разкажеш.
Той къде е? - Спи в стаята. Няма да те чуе.
Поиска да... - Пусна ли писмото?
Да.
Нищо не те караме да правиш насила. - Сериозно?
Чакай.
Това е шефът на Организацията.
Господине...
От коя година е колата ви?
Искаш да се повозиш ли, хлапе?
Не.
Обзаложих се за годината.
Ако си казал 1950, печелиш.
Печеля!
Как си, скъпа?
Хайде, остави ни вече.
Един търговец купил 15 колела за 215 франка всяко.
Амбалажът и превозът стрували...
Наистина ли беше той? - ... 142,5 франка.
Наистина ли беше шефът на Организацията?
Закупил и фарове и крушки
за 7,50 франка...
Навсякъде в тоалетната написах ТАО. В стола също.
Не включваме общите разходи, свързани с дейността му.
Нали виждаш, че вече ти вярвам!
Ще направя каквото поискаш.
Изчислете колко му е струвало всяко колело.
Това е сградата.
На една от пощенските кутии пише "Плеви".
В нея пусни писмото.
Аз ще те чакам тук.
Ако нещо се обърка, ще се видим в парка.
Хайде, върви!
Върви!
Стой! Хванахме едно от тях!
Стой! Полиция! Спри!
Полиция!
Емил!
Какво стана онази нощ?
Какво? - Какво стана онази нощ?
Какво стана, когато отиде да пуснеш писмото на онзи мръсник?
Замалко да ме хванат.
Как така? Кой щеше да те хване?
Един мъж и една жена. - С униформи ли бяха?
Не, но мъжът имаше свирка.
Кое е другото момче?
Кое друго момче? - Другото!
Не ме прави на глупак! Чети на глас какво пише тук!
Чети! - "Подлеците от ТАО използват деца.
За четири месеца Плеви четири пъти е бил заплашван със смърт.
В пощата си намира анонимни писма.
Главният прокурор нареди да бъде проведено разследване.
Полицията завари две деца..." - Две деца!
Защо пише, че е имало две деца?
Може би за да си продадат вестника?
Не е възможно...
Този вестник е пълен боклук.
Явно искат да...
Опитват се да ме...
Обаче не става така.
Сигурен ли си, че не са те познали? - Не вярвам.
Беше тъмно.
Така е.
Сега сигурно ще разпространят портрет-робот.
Главният прокурор! По дяволите!
Добре ли си, татко? - Да, да!
Наблюдават ме, опитват се да ме сплашат.
Няма да успеят.
Не ме е страх!
Разбира се, че не ме е страх!
Колко е хубаво!
Емил! Затвори прозореца!
Отваряш, защото друг ти плаща отоплението!
С това меко време, снегът няма да се задържи.
Мислиш ли, че татко ще стане?
Не знам. Заради политиката е.
Уморява го.
Дали ще се чувства по-добре, ако Дьо Гол умре?
Откъде да знам!
Приготви се. Тръгваме след пет минути.
Хайде!
Татко!
Татко?
Днес учителите стачкуват.
Отивам с мама в работата й.
Всички са лентяи. Ужасни лентяи.
Организацията докъде стигна?
За убийството на Дьо Гол.
За какво говориш?
За плана на Организацията.
За атентата.
Искаш ли аз да се заема?
Доволен ли ще си?
Емил, тръгваме! Остави баща си на мира!
Идвам!
Решено е, Люка. На 1 януари 1962 г. ще убием Дьо Гол.
Сами ли? - Разбира се, че не.
Бойната група ще бъде от 9 души.
Ние сме най-малки, минаваме незабелязано.
Трябва да ти покажа и още нещо.
Това са инструкциите.
Научи ги наизуст,
веднага след това ги изхвърли.
Веднага?
Добре...
"В полунощ на 31 декември ще отидете пред ресторант "Льо Кабаре".
Ще приготвите малък куфар с тъмни дрехи за три дни.
Ще вземете всички пари в брой, скрити от родителите ви.
Ще откраднете чековата им книжка."
Чети натам.
"Ще вземете личните им карти.
Ще унищожите бележниците си и всички официални документи.
Ще вземете нож..."
Няма да мога.
Жалко.
Шефът ще бъде разочарован.
Ще изпълня задачата без теб.
Не мога да направя всичко това. Даваш ли си сметка?
Давам си сметка. Дори Брижит ще бъде разочарована.
Дъщерята на шефа? Тя дори не знае, че съществувам.
Шегуваш ли се? - Какво?
Ще ти кажа, макар че не трябва.
Брижит те е забелязала в деня, когато видяхме колата.
Харесва те.
Ще го направя. Вярвам ти.
Но няма да си променяш сто пъти мнението.
Спокойно. - Трябват ни сигурни хора.
Добре. - Дочети инструкциите.
Да взема нож. И бяла риза.
Ако баща ти се прибере? - Спокойно, той е на лекар.
Добре.
Хайде, още шест пъти.
Така достатъчно хубав ли ще съм за атентата?
Каква класа! Може ли същия и за мен? - Разбира се.
Това не е всичко.
Има и още нещо.
Дай ми го. Не е зареден.
Това е "Маузер".
Знаеш ли го? - Имаш ли патрони?
Да.
Калибър 7,65.
Събира осем патрона. Ако е 9-мм, събира само седем.
Откъде знаеш тези неща? - Чичо ми имаше същия.
Този, когото са убили?
С него ли ще изпълним операция "Ястреб"?
Да, и по този повод...
На Брижит би й харесало,
ако Люка натисне спусъка.
Сигурен бях.
За мен ще бъде чест.
Приятно прекарване на празниците. - На теб също.
Родителите ми...
Повече няма да ги видя, нали?
Ами... не.
Но те ще се гордеят с теб.
До 31-ви, франсе!
Чашата за вино отдясно ли е? - Не, скъпи.
Бъди внимателен с хубавите чаши.
Сребърните прибори.
Това е любимият ми момент.
Мамо...
Ако поискаш от някого да направи нещо странно,
той ще го направи ли?
Какво странно нещо?
Мисия.
Татко пак ли е искал нещо от теб? - Не, не той.
Ако поискаш от някого да изпълни
странна и опасна мисия, той ще я изпълни ли?
Зависи.
Хората не може да вършат глупости.
Дори да са го поискали от теб?
Ако искат нещо лошо от теб, не бива да се подчиняваш.
Ако вече си издал заповед и искаш да прекратиш всичко,
но е прекалено късно? - За какво говориш? Не разбирам!
Искам да кажа... Ако нараниш някого,
без истински да го искаш...
Това лошо ли е? - Разбира се.
Стига с тези въпроси. Сложи приборите за риба.
Дори Дьо Гол не се занимава с политика на Нова година.
Сега се празнува!
Тези празници са пълна глупост.
Хората се хващат на въдицата, позволяват да ги успят.
Няма да го хване.
Него го харесвам.
Майко, помниш ли нашите златни години?
Тогава за пръв път изпитахме истинска любов.
Сега, да си признаем, сме двама стари глупаци.
Но това се преживява, защото вече знаем как.
Боже мой, вярно, че "скъпа" те наричах.
Не се сърди, бях забравил за това.
Уж за спомен говорим, а забравяме толкоз много неща.
Прости ми, скъпа, и да не говорим повече за това.
Майко, припомням ти всичко това, за да ти кажа, че те обичам.
Беше ми трудно да ти го кажа просто така.
Всъщност съм доволен, защото ти ме разбра.
Мога да ти кажа, майко, че съм обичал само теб.
9, 8, 7,
6, 5, 4,
3, 2, 1...
Честита Нова година!
Какво става? - Каква е тази лудница?
Кой е? - Търся Емил!
Защо го търсиш по това време?
Имахме среща пред ресторант "Льо Кабаре".
Върви си! Не искам проблеми! Какво значи това? Обясни ми!
Нищо... - Какво си направил този път?
Кажи му веднага да си върви! Веднага!
Какво става? Кой е?
Отивам!
Полицията е разбрала, плъзнали са навсякъде! Върви си!
Как така? - Организацията е разкрита.
Изчезвай!
Къде да отида? - Просто се покрий!
Може ли да знам какво става?
Приятелят ми дойде да ми върне верижката.
Какви са тези глупости?
Отговори ми!
Защо идва по това време?
Напуснал е семейството си.
Какво искаш да кажеш?
Защо верижката ти беше у него? - Беше скъсана.
Баща му е бижутер, но не е успял да я поправи.
Къде отива?
Каза само, че готви бягството си от няколко месеца.
Бягството си!
Значи бяга!
Значи бяга от вкъщи! Ето какво било!
Не искам повече да разговаряш с това момче,
иначе ще имаме неприятности. Разбра ли?
Спокойно, мамо, всичко е наред. Успокой се.
Ще напишем писмо до директора,
че не искаме това дете да говори със сина ни.
Иначе ще си имаме проблеми.
Аз си лягам. Годината започва прекрасно!
Благодаря!
Мамо...
Малък лъжец!
Какво измисли този път?
Не ме докосвай. Остави ме. - Мамо...
Люка Билиони повече няма да учи при нас.
Той е извършил голяма глупост - избягал от дома си,
след като откраднал парите и документите на родителите си
и спукал гумите на колата.
Само че във Франция има полиция,
правосъдие и закони.
Билиони е намерен два дни по-късно - спял в кашон на пътя за Виена.
Ще бъде пратен в изправителен дом.
Билиони е имал таен дневник,
според който е имал съучастници.
Инспектор Вожур е с нас.
Той е забелязал съучастника при неуспял опит за задържане,
при който е сигурен, че е видял Билиони.
Раул Бесон.
Не.
Анри Кадарио.
Емил Шулан.
Вървете.
Ти!
Обърни се!
Приближи се.
Добре, върви.
Пол Делакур.
Не.
Гюстав Дюкло.
По-силен съм от Люка.
И съм много по-силен от полицията.
А този път бях много по-добър от теб, Тед.
Войник Шулан!
Офицер от ТАО.
Здравей, Тед.
Ще убия Дьо Гол за теб.
И за татко.
Както виждате, полицията търси съучастник.
Те не разполагат с доказателства,
но ние знаем, че това е Емил.
Ако полицията няма доказателства,
вие как можете да сте сигурни?
Съучениците му казаха, че с Люка били неразделни,
но това не е всичко - в дневника си Люка е писал
за американец без една ръка, служител на ЦРУ.
А г-жа Латю, учителката по рисуване,
знае, че Емил е рисувал подобно нещо миналата година.
Няколко пъти са ги виждали да пишат ТАО
по стените на училището.
Какво ще правим?
Според вас нормално ли е
Емил до такава степен да манипулира приятеля си,
че да го накара да краде от вкъщи? - Разбира се, че не.
Да планира да убие Дьо Гол?
Г-н Шулан? - Да.
Откачените фантазии на сина ви нормални ли ви се виждат?
Като негови родители, осъзнавате ли колко сериозно е положението?
Да. - Билиони отива в изправителен дом.
Може да се каже, че има късмет.
Моля ви да направите необходимото.
Синът ви е изпаднал в делириум. Има нужда от психиатър.
От психиатър!
Андре... От психиатър! - Госпожо...
Госпожо!
Когато едно дете извършва действия,
водено от своя напълно имагинерен свят,
лишен от всякаква връзка с реалността,
когато въвлича други в своите планове,
може би си струва да се потърси мнението на специалист.
За негово добро.
Прави сте.
Синът ни е луд.
Мамо, представяш ли си в какво е въвлякъл съученика си?
Принудил е свой приятел да извърши такива неща, че...
Ще му намерим психиатър. Ще получи добро лечение.
Ще те излекуваме, скъпи.
В противен случай ще бъде изгонен от това училище.
Е?
Как е кукуто?
Ще отиде на лекар, за да се лекува!
Андре, достатъчно.
Не, не е достатъчно!
Извинявай, но ни привикаха при директора,
за да ни кажат, че синът ни е...
Няма да го обсъждаме цял ден!
Какво каза на полицията?
Каза ли им за мен? - Не.
Да знаеш, че ще отидеш на психиатър. - Не искам!
Напротив, и ще му разкажеш как си искал да убиеш Дьо Гол!
Аз съм Емил Шулан и искам да убия Шарл дьо Гол!
Престани да викаш така!
Няма да престана! Искам всички съседи да разберат!
Да знаете, синът ми е откачен! - Стига вече!
Заради теб исках да убия Дьо Гол! - Заради мен?!
Не ми пука за Алжир и за ТАО! Изобщо не ме интересуват!
Какво каза?
Какво каза току-що? - Андре, успокой се.
Не ти пука, така ли? - Успокой се!
Не става дума за мен, моето момче, а за Франция, за твоята страна!
За теб го направих!
Исках да ти помогна, а ти ме предаде!
Емил! Никой не те е предал! - Точно така, никой!
Искам да се успокоим! - Точно така, и смени тона!
Ще смениш тона, ясно? Ще отидем на психиатър и всичко ще се оправи.
Стига си го повтарял! - Млъкни, говоря със сина си!
Защо каза това на директора?
Аз никога не бих го направил!
Изобщо не знам за какво говориш!
И няма да ми говориш с този тон!
Аз не съм виновен за нищо. Ти имаш проблем.
Ще гледаш надолу! Надолу! - Емил...
Ти си ненормалникът!
Аз ли съм ненормалник? Сега ще видиш ти!
Андре! Умолявам те! Умолявам те, Андре!
Леко... - Предупреждавам те...
Зареден е! - Емил, остави пистолета.
Остави го. Ето виж, оставям колана.
Няма да отида на психиатър.
Добре...
Няма да отида, разбра ли?
Добре. - Не съм луд.
Не си.
Ще покажа на психиатъра писмата, които ми даваше -
тези от Тед и тези от Дьо Гол.
Плановете за атентатите, които чертаеше.
Всичко ще му покажа.
Ти си луд, татко, не аз.
Ти си луд.
Пусни пистолета, Емил.
Пусни го.
Спокойно.
Всичко свърши.
25 години по-късно
В колко часа е срещата с лекаря?
След 20 минути.
Видя ли? - Какво?
Шарана! Виж!
Нищо не виждам. - Ето го, ето там!
Ето там! - Не го виждам.
Там е... - Хайде, да вървим.
Не искам да закъснявам.
Съпругът ви спи, госпожо. Дадохме му лекарство.
Д-р Боск е психиатър - тя се погрижи за г-н Шулан.
Прочетох, че един ден не ви е познал и ви е казал, че сте луда.
Кога се случи това?
Кога беше?
Емил!
На 19 май.
Нищо ли не ви усъмни преди това?
Седмици, дори месеци преди това?
Години? - Не.
Не, нищо.
Като изключим настинката и треската...
Нито веднъж досега не сте си казали,
че съпругът ви има поведенчески проблем?
Кажи им.
Кажи им, че не беше луд.
Беше си съвсем нормален.
Получавал ли е лекарски грижи?
Разбира се, от семейния лекар.
Семейният ни лекар винаги се е грижил за него. Нали, Емил?
Той не е ли забелязал проблеми в поведението?
Не. Не е.
Баща ми винаги е бил луд.
Агресивен.
Налуден.
Винаги е бил такъв.
Как може да говориш такива неща?
Не е вярно.
Защо говориш така?
Не е вярно. Не знам защо говори така.
Не знам защо.
Ние сме хубаво семейство.
Много хубаво семейство.
Щом баща ти разбере какво си казал...
Татко?
Аз съм. Татко...
Емил.
Емил...
Тук съм, татко.
Какво? Искаш да ми кажеш нещо?
Казвам да не се притесняваш.
Преструвам се.
Всичко е под контрол.
Знам.
Не се бой.
Докато сме заедно,
никой нищо не може да ни направи.
Знам.
Когато си до мен, не ме е страх.
Невинаги е било лесно.
Знаеш ли...
Тед ми каза:
"Ако видиш Емил,
помоли го да ми прости".
Някои неща не можеше да бъдат избегнати.
Лекарката е много добра.
Толкова ли беше нещастен като малък?
Мамо...
Държиш ли да спиш на хотел? - Да, утре тръгвам рано.
Семейството ти добре ли е? - Да.
Клеман сигурно много е пораснал?
Да.
Клеман...
Какво хубаво име.
Иска ми се да го видя.
Скоро ще дойдем.
Все така казваш.
Всеки път обещаваш и не идваш.
Много съм зает.
Още рисуваш, нали? - Да.
Това ми е професията. - Странно е.
Но щом ти плащат за това, аз съм доволна.
Емил...
Сега вече може да ми доведеш малкия.
Добре, мамо.
Наистина ли ще ми го доведеш? - Обещавам.
Добре.
Знаеш ли, рибата... - Коя риба?
Одеве, рибата... Шаранът.
Видях го. Дори ми се стори, че са два.
Защо каза, че не го виждаш?
Не знам.
Така беше по-лесно.
Превод ИЛИЯНА ЙОРДАНОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО