ПО ДЕЙСТВИТЕЛЕН СЛУЧАЙ
Здравей, Лола. Обаждам се от Айдахо.
МАЙ 2013 ГОДИНА
Десният ми крак е гигантска пришка, но иначе съм добре.
Ще стискам зъби.
Ще се преборя със силата на волята. Ще се обадя пак от Туин Фолс.
Липсваш ми. Прегърни Джоузеф от мен.
Какво ти става? Мамка ти! Скапаняк!
Добре ли си? - Да, добре съм.
Трябваше да послушаш мама и да вървиш срещу трафика.
Ти си на 15 години, аз съм на 45.
Да не мислиш, че не знам какво правя? - Не мисля. Затова съм с теб.
ГИМНАЗИЯ "КАНЬОН РИДЖ" ТУИН ФОЛС, АЙДАХО
С нас е Джо Бел чак от Ла Гранд, Орегън.
Джо е тук, за да говори за толерантността. Да го аплодираме.
Добър вечер. Благодаря за поканата.
Нахвърлях няколко неща, за които искам да говоря.
Много хора смятат, че не е голямо чудо да се подиграваш на тези,
които са различни от теб.
Но тормозът и нетолерантността могат да бъдат смъртоносни.
Тук съм, защото вървя пеша през Америка заради сина си Джейдън,
за да говоря срещу тормоза в училище.
Това е. Важно е...
Може ли да го взема? Не искам да го счупя.
Важно е хората да разберат
колко унищожително е да измъчваш онези,
които не са като теб.
Това разбиране започва от дома, от родителите и семейството.
Родители, позволете на децата си да бъдат каквито са.
Покажете им, че ги обичате безусловно.
Защото те имат нужда само от това. Някой има ли въпроси към мен?
Не?
Моля ви, последвайте ме във Фейсбук и споделете посланието с приятелите си.
Благодаря ви.
Благодаря.
Мамка му. - Хей!
Да? Защо не работи? - Хайде.
Имаш ли нужда от помощ? - Приключих.
Безполезен съм. - Влизай, влизай.
Трябва ли да лежа при теб? - Да. Няма отърване.
Махни си краката от възглавницата ми! Мамка му!
Какво беше това снощи? "Разбирането започва от дома"?
Чий дом? - Не и нашият.
Така беше. - Не и за мен.
"Бъди който си, и всичко ще бъде наред."
Как можа да го кажеш, като знаеш, че е лъжа?
Виж резолюцията на това това момче. - Виждам.
ЛА ГРАНД, ОРЕГЪН ДЕВЕТ МЕСЕЦА ПО-РАНО
Голям телевизор. - Да.
Не се тревожи. Следва пералнята. - Не се надявам много.
Ще си вземем такъв. - Не свързвай видеото.
Няма да го използваме. - Отзад има много дупки.
Какво? - Дръпни се.
Какво ще ядете? Какво? - Стига.
Остани с мен за няколко минути. Мачът започва след час.
Храната може да почака. - Татко, може ли да поговорим?
Какво? - Иска да говори с теб.
Сега говоря с теб. - Може ли?
Сега ли? - Да.
Не е истина. Добре, говори с мен.
Може ли да говорим навън, или отзад?
Занасяш се с мен.
Не пипай дистанционното. - Добре.
Е?
- Ще ми дадеш ли секунда?
Телевизорът няма да се гледа сам. - Мама знае.
Какво знае?
Знае, че ме тормозят момчетата в училище.
Защо?
Не знам. Не съм като тях. - В това няма никакъв смисъл.
Защо не си като тях? - Защото съм различен.
Защо? - Защото не съм като тях.
Това не е отговор. Няма логика. - Защото съм гей.
Помниш ли когато ви заведох в клуба?
Дадох ви ръкавици и ви научих да се биете.
Трябва да умееш да се браниш.
Срещу всеки, който се занася с теб. На нищо ли не съм те научил?
Не искам до дипломирането да се бия с всеки, който ме закача.
Мога да се бия срещу един, не срещу цялото училище.
Ако трябва, аз ще сритам кучите синове!
Знаеш ли? Да оставим природата да си свърши работата.
Бездруго това не засяга никого.
Не говори с другите деца или с другите хора.
Гледай си твоята работа и всичко ще се нареди от само себе си.
Джо. Нищо няма да се нареди. - Какво?
Какво да направя? - Мълчанието не помага.
Той не е виновен. - Не съм казал, че е.
Трябва само да знае, че семейството го обича.
Семейството те обича. - Изтъкваш очевидното.
Не е очевидно. И ти можеш да го кажеш.
Знае, че го обичам.
Обичам те.
Знаеш го.
Приключихме ли?
Заповядай. Пипал ли си настройките?
Опитвах се да разбера как става.
Лола!
Ще му занеса бира.
Не се измъчвай заради това, Джо.
Той е просто дете. - Какво значи това?
Награбил е някого и се е забъркал в неприятности. Не е голяма работа.
Искаш да кажеш, че е фаза? Знам какво го чака.
Не искам да тръби наляво и надясно.
Знаеш къде живеем. - Знам.
Децата са създадени, за да ни побъркват.
Може да го израсте.
Давайте, "Кугърс"!
Какво става? Лола, ела тук. - Какво?
Какво? - Ела тук.
Идвам. Какво има? - Ти ми кажи. Какво е това?
Тренира за мажоретния състав. - Ще се прави на мажоретка на двора?
Каза му, че може. - На двора?
Остави го. Това ще бъде първият му мач.
Защо не? Джо. - О, не. Не, не, не.
Джо. - Не в двора.
За бога! - Давайте, "Кугърс"!
Сине? Може ли...
Може ли да тренираш в задния двор? Не чувам телевизора.
Какво?
Крещите. Не чувам телевизора.
Усили звука. - Не ме поучавай.
С майка ти те подкрепихме. Тренирай отзад.
Какъв е проблемът? Защо да не тренираме тук?
Върви отзад. Не може ли да млъкнеш и да изпълняваш?
Мислех, че у нас е зле.
Давай. Върви след Марси.
Кажи на Марси да млъкне, че ще й сритам задника.
Добре.
Ела тук. Ела при мен. - Решавам кръстословица.
Ще се постарая да бъда по-добър.
Обичам те.
И аз те обичам.
Знам.
Трябва да призная, че поне си настоятелен.
ЮЖЕН АЙДАХО
Бия целия този път, защото каза, че там искаш да живееш.
Да. Ню Йорк. - Голямата ти мечта.
Очевидно.
Защо да е очевидно? - Защо не?
На мое място къде би живял? В Ла Гранд... или в Ню Йорк?
В Ню Йорк сигурно щеше да си в свои води.
Вероятно е така. Това е целта. - Да ти кажа, аз обичам Ла Гранд.
Защо не... - Я стига. Не могат да се сравняват.
Не могат. Какво има в Ла Гранд?
Нищо. Именно. Какво има в Ню Йорк?
Всякаква храна, всякакви хора и всякаква пица.
В Ла Гранд има пица. - Има небостъргачи, Бродуей и Стефани.
Все пак... Стефани! - Коя е Стефани?
Стефани Джоан Анджелина Джърманота. - Какво? Коя е тя?
Гага, татко. Лейди Гага. - Да.
И, разбира се... Разбира се, че се гордее с детството си.
Израснала е в Ню Йорк. Само нюйоркчанин може да напише тази песен.
Не започвай. Моля те. - Хайде де. Знам, че ти харесва.
Мама ми каза, когато бях малка: "Всички сме родени звезди".
Нави ми косата и ми сложи червило на огледалото в будоара.
Каза: "Няма нищо лошо в това да се харесваш каквато си".
Каза: "Той те е направил съвършена.
Дръж главата си изправена, ще стигнеш далеч.
Чуй ме, когато ти казвам.
Красива си посвоему, Бог не греши".
На прав път съм, бейби, така се родих.
Какво? - Не се изненадвай толкова.
Не знаех, че си чувал текста.
Толкова силно я пускаш. Как няма да запомня?
Добре. - Аз съм... Как се казва?
Аз съм чудовище!
Всъщност е "малко чудовище". - Малко чудовище.
Добре, признавам. Запомня се. - Да.
Не се крий, не се съжалявай. Обичай се и побеждавай.
На прав път съм, бейби, така се родих.
Добре. - Няма да го повторим.
Сега изпей нещо, което аз харесвам. Нещо на Уили Нелсън.
БЕНЗИНОСТАНЦИЯ МОТЕЛ
Майчице. Мирише вкусно.
Здравейте.
Добър ден.
Виж ти. Гризли Адамс се е озовал на прага ми.
Джо, нали? - Същият.
Чувала съм за теб. Дават те по телевизията.
Имаш късмет. Тук е най-вкусната храна в Юта.
Добре, защото съм гладен. - Какво да бъде?
Кафе и специалитетът. - Няма да се бавя.
...еднополови бракове... - Боже! Обратните са навсякъде.
Скъпа, спри тази помия, ако обичаш.
Невежи има навсякъде.
Не им обръщай внимание.
Да.
Казвам се Джо Бел.
Чух ви да говорите.
Започнах поход на промяната заради сина си.
Бих искал да прочетете посланието ни за толерантност.
Ще съм ви благодарен. Ще пропусна яденето.
Не знам какво беше това.
Татко. - Не започвай, Джейдън.
Татко! - Какво?
Като им даде брошура и избяга, нищо няма да промениш. Съжалявам, но е така.
Не знам дали си наясно, но това е Америка.
Те са американци и имат право на мнение.
Умирам от глад. Исках само да хапна и да се върна към похода.
Правя го в твоя чест. Помниш ли? Какво друго...
Какво повече очакваш от мен?
Хората, които идват на беседите, не са проблем. Тези са проблемът.
Нима? - Такива хора и децата им.
Те са проблемът. - Не ми е приятно да ти го кажа,
но нямаше да се влачим пеша, ако бе направил това, което ти казах.
Каза ми да се бия, а ти не го правиш.
И? - Ти си лицемер.
Аз ли съм лицемер? - Тогава се върни и ги набий.
Или им дай още една брошура и кажи "чао".
На каква се правиш?
Помислих, но не.
Съгласен съм. Напълно. За какво говорим?
Все тая.
С високи обувки ли сте? - Знаеш ли? Може би...
Толкова са шумни.
Боже. Секси е.
Момчета.
Да. - Нали?
Да.
Ще дойдете ли у нас?
Кретен! - Заковах те, педал.
Вие сте задници. - Приличаме си.
Ще си взема питие.
И аз искам. - Сериозно?
Искаш да пиеш? Тя вече изпи прекалено много.
Ще си дръпнеш ли?
Върви.
Сега ли? - Да. Побързай.
Добре.
Не знаех, че пушиш. - Да.
Не трябва.
Не казвай на треньора. - Спокойно, няма да те издам.
Нима?
Да.
Сигурен ли си? Къде ме водиш?
Добре, спри.
Дано да си струва.
Целунал си футболист?
Строго погледнато, е рънинг бек.
Какво е това? - Не знам точно.
Така се раждат мечтите.
Знам. - Как беше целувката?
Може ли да не говорим за това? Да идем в моята стая?
Искам да говорим. - Не тук.
На топло? - Добре, хайде.
Втори даун на 45-ярдовата линия.
Давайте, "Кугърс"!
Давайте!
Давайте, "Кугърс"!
Давайте! - Върши си работата, Ченс.
Хайде, Ченс! Давай, пети номер!
Да!
Бел, поличката си ли забрави?
Педалче!
Това момче ли е? Училището как е позволило?
Старт!
Сигналът е даден.
Топката е у номер 40 Питърсън.
Тъчдаун за "Кугърс"!
30-ярдов пас към номер 40.
Давайте, "Кугърс"!
ВИДЯ ЛИ ПРОФИЛНАТА СИ СТРАНИЦА? ОБАДИ МИ СЕ. ДЖЕЙДЪН.
ПОВРЪЩА МИ СЕ ОТ ПЕДАЛИ. ЗАЩО НЕ СЕ ГРЪМНЕШ?
НАПРАВИ НИ УСЛУГА. САМОУБИЙ СЕ
Видях какво са писали за теб.
Не те ли притесняват хорските приказки?
Думите не раняват.
По-корав съм, отколкото изглеждам.
Чу ли?
Погледни планината. Стръмна е.
Ако имахме повече време, щяхме да се изкачим.
Разбираш защо все настоявах да ходим на лов и риболов.
Горе се откъсваш от всичко.
Да. Като истински мачо. - Опитвах се да бъда добър родител.
Мислех, че сред природата ще станеш мъж.
Какво значи за теб "да бъдеш мъж"? Любопитен съм.
Направих същото за Джоузеф, а той не е гей.
Не ти пукаше какво мисля, особено след като се включи в мажоретния състав.
Някои мъже харесват танците, други - алпинизма.
Мисля, че... ако трябва да сме честни, така и не преглътна мажоретния състав.
Ти мислеше, че няма да пострадаш, а аз знаех, че не е така.
Колко пъти си ме гледал на мач?
Веднъж. И ти си тръгна. - Какво?
Хората ме обиждаха, а ти си тръгна.
Страхувах се за теб. Всички се страхувахме за теб.
Днес работих на две смени.
Когато се прибрах, за да изпера,
пералнята най-после сдаде багажа.
Но дрехите останаха вътре и са подгизнали. Абсолютна каша.
Съжалявам, но не мога да направя кой знае какво оттук.
Не можеше да направиш нищо и ако седеше пред мен.
Права съм.
Трябва да се обаждаш по едно и също време всяка седмица.
Да определим дата, за да знаем кога ще се чуем.
Виж, Лола...
Притеснявам се за Джоузеф, когато пиеш.
Иска ми се да вярвам, че всичко е наред, но завалваш всяка дума.
Джоузеф не бива да вижда това. - Какво?
Какво толкова трудно поисках?
Знам, че пиеш. Марси го знае, Джоузеф също.
Не може ли да спреш след едно питие? Трябва ли да са десет?
Ти не си тук.
Нямаш представа какво става.
Никаква.
Ще си лягаш ли?
Не. Изтеглих спестяванията ни, за да наема апартамент в "Беър Ривър".
Вярно. Е, обичам те.
И аз те обичам.
Хей. Хей.
Какво? - Ела тук. Чисто злато!
Злато! - Къде?
Зелено злато. Виж тези момчета. Гледай колко са големи.
Това аспержи ли са? - Ще ги опечем. Ще ти харесат.
Няма нищо по-вкусно от диви аспержи. - Миришат вкусно.
Да. - Тук е истината.
Да. - Зелено злато.
Несравнимо. От самата земя. Опитай.
Вкусно. Дай още. Всичко изяде.
Още не съм ги опитал. Вземи си.
Гледай да са опечени. Не ги яж сурови.
Това е едниственото нещо, което можеш да готвиш.
Искаше ли ти се да съм борец като Джоузеф?
Не. Не исках. Не беше нужно.
Джоузеф е много добър. - Знаеш ли защо е добър?
Защо? - Защото се старае.
Ако не се щадиш и вложиш време, ще станеш добър във всичко.
Трябва да се жертваш.
Опитвам се да извадя голямата.
Да!
Хей!
Давайте, "Кугърс"!
Хайде!
Ела тук! Приятно е.
Давайте, "Кугърс"!
Ще те държа буден цяла нощ. Давайте, "Кугърс"!
Хайде, дядо. Хайде!
Давайте, "Кугърс"!
Отново. - Готов ли си? Гледай.
Давайте, "Кугърс"!
Колко ярда пробяга в последния мач?
Сто петдесет и осем.
Това много ли е?
Ако не знаеш, защо питаш?
Искам да опозная играта ти.
Да. 158 не е зле.
Под средния ми резултат е.
Не е нужно да бъда звезда.
Искам да вляза в малък колеж и да играя футбол.
Къде?
Не съм за Първа дивизия.
Може би в Щатския колеж на Портланд.
Или в Източен Вашингтон.
Ще бъдеш много далеч от мен.
Ти къде ще бъдеш? - В Ню Йорк.
В Ню Йорк има много колежи.
Ако искаш
да заминеш на изток,
може да отидем заедно или нещо такова.
Не знам, Джейдън. Това е висока цел.
Той...
Той се уплаши.
Уплаши се, че ще го изритат, ако родителите му разберат.
Любовните връзки не са всичко.
Не са решение за всичко в живота. - Бяха за моя живот.
Моя живот, татко, не твоя.
СОЛТ ЛЕЙК СИТИ, ЮТА
МОТЕЛ
Притеснен ли си? - Не. Защо да съм притеснен?
Ами ако те свалят? - Няма да ме свалят.
Това е гей бар. Ще те свалят. - Ходил ли си в гей бар?
Не, но... - А в бар въобще?
Не. - Добре тогава.
Освен това е драг вечер, така че ще има танци.
Не танцувам. - Нямам търпение да видя
великолепния Джо Бел да се кълчи с кралиците на нощта.
Няма да стане. Оставаш тук. - Много поздрави на Шер.
Шер? - Винаги има Шер. Закон.
Откъде знаеш? - Защото е закон.
Ако флиртува с теб, не бъди гадняр.
Защо да бъда? За какъв ме мислиш?
Ще флиртуваш ли? - Не.
Защо? - Ей така.
Защо? - Шер не е мой тип.
Виж, ако Доли е там... - Не.
...ще направя моторница на големите й цици.
Отвратителен си.
Татко? - Какво?
Спокойно. Ще се справиш.
Това е моя работа. Да те насърчавам.
Де да можех да дойда. - И на мен ми се иска.
Пожелай ми успех. - Успех.
Прегърни ме. - Добре.
Как изглеждам? Тесни панталони, но не твърде тесни?
Господи. - Ще прибера задкрилките.
Стига си печелил време. Върви.
Успех. - Чао.
Чао.
Нашите са много религиозни.
На 15 години бях дякон в църквата.
Седях в залата с нашите,
а темата на службата беше "грехове срещу Бога".
Когато свещеникът каза: "Гейовете ще отидат в ада",
не издържах и станах да си ходя.
Мама ме спря и попита: "Къде отиваш?"
Отговорих: "Очевидно в ада".
Сега звучи забавно. - Смешно е.
Но тогава все едно се отприщи лавина.
Животът ми се превърна в ад.
Трудно е да останеш силен на места,
където църквите са повече от хомосексуалните.
Да не отварям дума за църквите. Джейдън отиде на служба една неделя.
Надявал се да срещне приятели на място, където хората са добри.
На службата пасторът го посочил и казал:
"Ако си гей, ела до олтара, покай се за греховете си или се махай".
Джейдън каза, че се почувствал ужасно.
Католическата църква брани свещеници педофили,
местят ги от църква в църква, за да малтретират момчета,
а не приемат сина ми, защото е гей?
Идеята е да разграничим човека, дал живота си, за да построи църквата,
от скапаните задници, които съдят всички,
а кой знае какво правят зад вратите. - Вярно е.
Казват, че днес е по-лесно.
Всеки в този бар знае, че това невинаги е така.
Затова идват тук. Това също е нещо като църква.
Според мен е страхотно. - Здравейте, гълъбчета.
Пак е време за шоу. Боже! Кой е този?
Не ме карайте да се представям. - Това е Джо Бел.
Къде си бил през целия ми живот?
Само минава наблизо. - Идеално. Ако няма къде да спиш,
на дивана ми има място. В леглото ми също.
Аз...
Аз... Ами...
Хетеросексуален съм. Не знаех дали говориш сериозно.
Джо обикаля страната, за да говори за тормоза в училище,
защото синът му е бил жертва. - Защо не го доведе?
Особено ако е сладък като теб.
Сладък ли е като теб, татенце?
Синът ми умря.
Божичко. Господи. Не знаех. Много съжалявам.
Няма проблем. - Не си меря приказките.
Съжалявам. Нямах представа. - Всичко е наред.
Не, не е. Не знаех.
Трябва да изляза на сцената. - Всичко е наред.
Много съжалявам.
Ще ти донеса още една бира, скъпи.
Здравей, скъпа.
В Стиймбоут Спрингс ли си?
Джипиесът ми явно работи.
Преходът през Колорадо беше тежък.
Трябва да се обаждаш, когато минаваш през такава буря.
Беше ужасно. - Тревожиш ли се?
Недей. Бурята мина на юг от мен. Зърнах я отдалеч.
И така да е, обаждай се.
Добре. - Чакай малко.
Здравей, тате. - Здравей.
Имаш 12 000 последователи.
Как е мъжът в къщата? - Добре. Всичко е наред.
Тренировката мина много добре.
Треньорът засне някои тренировки. - Нямам търпение да ги видя.
Татко, какво ще кажеш
с мама да те посетим, докато си на пътя?
Не на пътя, а в някой мотел или хотел?
Много ще се радвам.
Майка ти съгласна ли е? - Мамо?
Да, съгласна е. - Добре, дай да говоря с нея.
Мамка му.
Смъди.
Дай ми телефона. - Ще дойдете да ме видите?
Ще го обсъдим.
Добре. Побързайте.
Добре. Обичам те. Чао.
Мамка му.
Започва да вали сняг.
Може да караме сноуборд по-късно.
Ето го.
Здравейте! - Здравей, татко.
Минаха само няколко месеца, а си ме настигнал.
Липсваше ми. - И ти на мен.
Здравей. - Видях те да плюеш тютюна.
Това е само за похода. Миришеш толкова хубаво.
Как си?
Донесох записите от тренировките. - Ще ги гледаме довечера.
Приготвил съм ви изненада. Имаме 15 минути.
Сноуборд ли е? - Не, но ще ти хареса, обещавам.
Дай на мен. - Как пътувахте?
Не беше зле, нали? - Да.
Ще те заведа на механичния бик да тренираш.
Можеш да подобриш рекорда. - Не.
Извинете. Не сте ли мъжът,
който обикаля пеша Америка? - Да.
Приятно ми е. - Татко е знаменитост.
Това е жена ми. - Приятно ми е.
Аз съм жена му.
Приятно ми е. - Майката на Джейдън.
Това е синът ни Джоузеф. - Приятно ми е.
Здравей.
Това, което правите, е невероятно. - Да.
Нужна е смелост, за да отстояваме принципите си.
Налага се. Това не може да продължава.
Може ли да се снимаме с вас?
Разбира се. - Благодаря.
Скъпа, снимай ни.
Добре. - Благодаря.
Добра работа. - Ставам по-бърз.
Виждаш ли как си го притиснал? Няма да мръдне.
Това е добре. Много добре.
Виждаш ли? - Гледах го на живо.
Хватките са добри, но преходите са изключително плавни.
Какво каза треньорът? - Че ме бива.
Виждам. - Тренираме много,
но той каза, че не е зле да сваля няколко килограма.
Какво? Той расте.
Трябва да качиш килограми, за да минеш в друга категория.
Измий си зъбите. - Предай на треньора.
Добре. - Утре ще ставаме рано.
Добре. - Хей, хей, хей.
Приспивай го и ела в леглото.
Опитвам се. Ще ми помогнеш ли? - Просто...
Невероятно е колко добър е станал. - Знам. Страхотен е.
Намерих това.
Реших, че ще искаш да го видиш. - Какво е?
Ами... - Дай да видя.
Откъде се взе? - Беше на гроба с букет цветя.
Едно от лайната, които убиха сина ми, е имало нахалството да застане на гроба?
Джо... - Защо?
Сега иска да се извини? За кого е това?
Не е за Джейдън. Той е погребан.
Не е за мен. Какво да правя с това?
Не знам. Реших, че ще искаш да го видиш.
Не трябваше да го нося. - Не крий нищо от мен.
Не крия нищо. - Сам съм тук, без пари.
Имам само истината. Мамка му.
Ти си... - Кучият син.
Това е поход на прошката, нали? - За...
За мен няма прошка. Не мога да простя.
Прошката умря със сина ми. Разбираш ли?
Не трябваше да нося писмото. Какво?
Банята е свободна. - Кучи синове.
Не е истина. - Не се тревожи. Не мисли за това.
Кучи син. Джоузеф, ела тук веднага!
Не чу ли какво казах? Веднага! Виждаш ли какво си направил?
Колко пъти съм ти казвал да вдигаш капака, когато пикаеш?
Джо! - Сто? Хиляда?
Никой не говори на теб. Млъкни! Да не съм ти прислужница?
Престани!
Господи!
Хей.
Гледах записите. Станал си много добър.
Ако продължаваш така, докато се върна, ще си шампион.
Обичам те.
Чу ли ме?
Да.
Всичко хубаво. - Какво друго?
И аз те обичам.
Здравей. Ще ви видя в Илинойс, нали?
Ще видим.
Такъв беше планът.
Обсъдихме го. - Недей, Джо.
Какво правиш тук?
Подкрепихме те на всяка крачка, защото имаш нужда от това.
Но трябваше да е поход на прошката.
А как се държа снощи?
Синът ни го няма, Джо. Отиде си.
Ще изгубиш още един син,
защото няма да стоим и да чакаме изблиците ти.
Лола... - Няма да стане.
Продължавай да вървиш. Не се връщай у дома.
Не се прибирай, докато не откриеш отговора, който търсиш.
Надявам се, че не искаш просто да си Фейсбук знаменитост
и да се снимаш с хората.
Заради Джейдън ли го правиш?
Ако походът е за него, нека той ти подскаже кога е време да се прибереш.
Обичам те, Лола.
Карай внимателно. Обичам те.
Пази се.
Бъди внимателен.
Благодаря.
Проклятие!
Кой скапаняк...
Мамка му!
ЧАСТЕН ИМОТ НЕ МИНАВАЙ
Ало? - Здравей.
Здравей.
Намерих нещо и искам да го чуеш.
Намерих го в раницата му.
Какво е?
Ще ми го прочетеш ли? - Да.
Това е негово есе.
"Ужасно е да си обграден от хора, които те мразят,
без да те познават, заради нещо, което не можеш да промениш.
А те не го разбират.
Такъв живот живея.
Понякога търся парченцата, които съм изпуснал по пътя.
В такива нощи заспивам с плач и се моля утре да е по-хубав ден.
Но денят никога не е по-хубав.
Всяка година чакам с нетърпение да се върна на училище,
но никога не става така, както съм очаквал.
Преструвам се, че не забелязвам погледите.
Избягвам да гледам в очите по-едрите момчета.
Обграден съм от хора, които ме мразят.
Които искат да умра.
Не бива повече да се разубеждавам.
Не знам какво ще правя, ако продължа.
Става все по-зле.
Искам всичко да свърши.
И скоро ще свърши.
Не ни зяпай, педал.
Какво правиш тук? Дамската тоалетна е ей там.
Ела при нас.
Какво ти казах за зяпането? Иска да ни гледа как се преобличаме.
Трепери от желание. - Погледни го.
Престанете. - Всичко е наред.
Нека те питам нещо. Падаш ли си по чепове?
Отговаряй.
Май си пада. - Обичаш пениси.
Сега ще си го получиш.
Стига. - Спокойно. Той е обратен.
Сядайте. - Мамка му!
Падаш ли си по чепове? Иска ли ти се?
Харесва ти, нали?
Може ли да ви дадем имената на момчетата?
Не. Без имена.
Обмисляли ли сте да смените училището?
Подадохме документи за друга гимназия. Отхвърлиха го, защото е в друг район.
А терапия?
Ходили сме на семейна терапия.
Не аз имам нужда от терапия, а те.
Разбирам те, Джейдън.
Не мислиш ли, че проблемът ще се реши от само себе си?
Не, не мисля.
Добре.
Господин и госпожо Бел, не казвам, че това е допустимо поведение
от страна на учениците, защото не е. Но живеем в много малък град
и учениците в гимназията са отражение на обществото ни.
Ако подадете жалба срещу тези момчета,
това може да ви докара повече неприятности, отколкото си струва.
Не знаете какво е
да усетиш,
че дори да събереш кураж да потърсиш помощ,
човекът, който може да помогне, не си прави труда.
Опитвам се да ти помогна.
Опитвам се да те предпазя от грешка.
Поиска да помислим един уикенд. Знаех, че ще каже така.
...ще сложим мишена на неговия гръб и на нашия.
ЛИПСВАМЕ ЛИ ТИ? ЩЕ СЕ ВИДИМ В ПОНЕДЕЛНИК.
ЩЕ ТЕ НАМЕРИМ ТОЗИ УИКЕНД. ТОВА Е ЕДВА НАЧАЛОТО.
Ти търси решение, аз бях дотук!
Здравейте, Марси е...
Здравей, Марси, аз съм. Ще ми звъннеш ли, когато можеш?
Трябва да говоря с теб. Обади се, когато можеш.
Помниш ли, когато... - Един момент. Извинявай.
Джейдън?
Здравей. Може ли да поговорим?
Джейдън? Долорес е. Съжалявам. В колата сме.
Здравейте, госпожо Робъртс. Не знаех, че сте вие.
Ще водя Колийн при братовчедите в Пембълтън за уикенда.
Може ли да вземете и мен?
Вече излязохме от града. Съжалявам.
Защо не отидеш у нас? Ще останеш сам за малко.
Сега не мога да бъда сам. И не мога да се прибера вкъщи.
Ще дойдете ли да ме вземете? - Мамо.
Не.
Не може ли да почака до понеделник?
Ще се върнем в неделя и ще се видим в понеделник.
Каквото и да е, ще се погрижим след уикенда.
Джейдън, ще ти звънна в неделя, щом се върнем.
Просто...
Хайде, Джейдън.
Хайде, Джейдън!
Не, не, не. Хайде, хайде, хайде.
Не! Не!
Не!
Може ли да кажа молитвата?
Да. - Може ли?
Давай. - Може ли?
Отче Наш, който Си на небето, заставаме пред Теб с натежало сърце.
Молим за любовта и напътствията Ти.
Благодарни сме за Джейдън, който беше дар в живота ни.
Ще се нуждаем от помощта Ти по този нов път.
Благодарни сме за храната и молим за благословията Ти.
В името на Иисус, амин.
Благодаря.
Трябва да излезеш от тази стая, Джо.
Блед си като платно.
Облечи се.
Излез. Разходи се.
Ще ти се отрази добре.
И аз страдам, Джо.
Какво правиш?
Ще изляза с колата.
Върни се вътре, Джоузеф.
Не. Първо ми кажи какво става.
Връщай се в къщата.
Имам нужда да се повозя. Искам да се върнеш в леглото.
Веднага.
Връщай се вътре, Джоузеф.
Незабавно.
Мамка му.
Заповядай. - Благодаря, мамо.
Да. Яжте, докато е топло.
Ще ми подадеш ли сиропа? - Има и бекон.
Може да прилича на обикновен бой, но изисква умения.
Станал си. - Здравей.
Имам да ти казвам нещо. - Добре.
Ще ми дадеш ли няколко минути? - Да.
Какво има?
Ще вървя пеша през Америка до Ню Йорк.
Какво? - Чу ли какво казах?
Да. Кога го реши? - Рано сутринта.
Когато казах да се разходиш, имах предвид до ъгъла.
Не до Ню Йорк. - Лола...
Ще говоря с всички по пътя. С всеки, който ме изслуша. За тормоза.
За щетите, които нанася. За нашето момче.
Правя го за Джейдън. Щеше да му хареса.
Това би поискал от мен, знам го.
Каза, че някой ден иска да живее там, помниш ли?
Да.
Не знам. Как...
Как ще платиш? - Ще намеря пари.
Ще ги събера. Всички са срещу тормоза, нали?
Не.
Иначе това нямаше да се случи.
Хапни нещо, преди да излезеш.
Хубаво е, че си на крак.
Може ли кафе, Марси? - Да.
Хей.
Не си казал на майка си за снощи, нали?
Не. - Ела тук.
Обичам те. Толкова те обичам.
Ще бъде хубаво. Обещавам ти.
Да. - Обещавам.
Джо?
- Лола...
Джо, кажи нещо. Защо не говориш? Плашиш ме.
Не мисля, че мога да продължа.
Джо... Стига.
Трябва да продължиш. - Искам да се прибера.
Ни бива да се връщаш у дома, Джо.
Правиш го за Джейдън, забрави ли?
Да. За Джейдън. Помня.
Да. И за нас. Искаш ли да говориш с Джоузеф?
Той там ли е? - Да.
Готви се за мача по борба. Закъсняваме.
Но знам, че иска да говори с теб. - Не по този начин.
Просто му кажи...
Кажи му, че ще се обадя по-късно.
Добре. Ще му кажа.
Лола?
Видях го. Беше пред мен.
Водеше ме дълго време,
а аз го следвах навсякъде, а после...
...изчезна.
Мамо! Закъсняваме!
Джо.
Взе ли обувките? - Да, всичко е там.
Добре. Обичам те.
И аз те обичам.
Състрадание и уважение.
Състраданието е най-ценното качество за един родител.
По време на похода за тези шест месеца научих,
че не знаем колко дълго ще бъдем до тези, които обичаме.
Затова трябва да ги обичаме сега.
Колкото и заблудени и сбъркани да ни изглеждат.
Защото вероятно ние сме не по-малко сбъркани от тях.
Трябва да се погледнем в огледалото и да поемем отговорност.
Здравей. - Ти ли си Джо Бел?
Аз съм. - Имам нещо за теб.
Майчице!
Ела тук!
Тук има кола и лед. В тази кутия има вода.
А това е соларен панел. - Благодаря.
Ти си добър човек, Джим. Много ти благодаря.
Да, аз...
Вчера трябваше да събирам непознати по улицата, за да ме чуят.
Мамка му. Трябва да вървя.
Време е да давам обяснения на още един полицай.
Здравейте, сър. - Здравейте.
Вдигнете ръце и ми кажете къде отивате.
В Ню Йорк.
Търсите превоз до там? - Не. Вървя пеша.
Пеша до Ню Йорк?
Джо Бел. - Да.
Каква е мисията ви?
Там го пише. Говоря с хората за тормоза в училище.
Не е редно да измъчваме онези, които са различни от нас.
Различни? - Като сина ми Джейдън.
Беше гей. Толкова го тормозеха в училище, че не издържа.
От шест месеца сте на път? - Да.
Тръгнах от Ла Гранд, Орегън.
Кога за последно сте яли топла храна?
Сам, запознай се с новия ми приятел Джо Бел.
Джо, Сам.
Сам е момиче за всичко и диспечер.
Седни.
Приятно ми е, госпожо. - На мен също.
Говорих със свещеника, както поиска.
Дай му знак, и ще свика младежка среща
с Джо в гимназията този следобед.
Джо? - Стига да ме оставиш там,
откъдето ме взе, защото смятам да вървя само пеша.
Първо да те нахраним.
Обядът тук най-често е остатъци от вечерята.
Аз съм отчайващ готвач, но мога да работя с микровълнова.
Това е синът ми Уилям.
Не беше типичен тийнейджър.
Не беше луд по момичетата като нас на тази възраст.
Бобът на Джанин е по-вкусен на следващия ден.
Жесток е. - И на по следващия.
Не съм ял толкова вкусен боб, откакто потеглих.
Печката е територия на Джанин.
Аз не мога да кипна вода. - Не я изпускай.
Един ден седях на компютъра
и видях, че Уил е търсил какво значи да си гей.
Признавам, че в началото...
Притесних се, че съм бил твърде строг с него.
Възпитани сме като християни.
Питах се дали нямаше да ми каже по-рано,
ако не бях строг служител на реда.
И аз се питах същото. Дали не съм бил суров с момчето.
Ако Джейдън е знаел, преди да умре, че си го обичал и си го приемал...
Това е важното, нали?
Искам да вярвам, че е знаел, но не съм сигурен.
Когато съобщих на баща си, че големият му внук е гей, той ме изненада.
Морски пехотинец е.
Прие новината много по-леко от мен.
Това ме накара да се вгледам в себе си.
Моят баща не разбра.
До днес не разбира, макар че Джейдън вече го няма.
Много хора мислят, че да си гей е въпрос на избор.
Ако беше така, Джейдън не би избрал да го тормозят.
Ако беше така, нямаше да избере такава смърт.
Знаеш ли, Бен?
Когато поех на поход,
не знаех какво правя.
Мислех, че искам да придам на живота на Джейдън
и на смъртта му някакво значение.
Но сега разбирам,
че вървя, за да разбера защо синът ми направи това.
И да осмисля ролята, която изиграх в решението му да сложи край.
Бях обсебен от своите чувства и от чуждото мнение,
за да проумея колко самотен е бил синът ми.
Трябваше да усетя колко е зле.
Трябваше да го знам, но вместо това...
Джейдън бе гей, но аз превърнах това в драма на Джо Бел.
Правя го за себе си.
Не за момчето си.
Джо...
Май ме накара да осъзная нещо.
Досега никога не ми е минавало през ума,
че Уилям е могъл да отнеме живота си.
Ако го беше направил, нямаше да го понеса.
Не му показах, че го приемам.
Трябва да живея с това.
Не повтаряй грешката ми, Бен. Не го причинявай на него и на себе си.
Благодаря ви за поканата. Казвам се Джо Бел.
За мен е чест да говоря пред вас днес за нещо, което смятам за много важно
не само за себе си, но и за всички вас.
С теб си приличаме повече, отколкото си готов да признаеш.
Отне ми
13 години,
за да осъзная, че да живееш в лъжа не е живот.
На теб ти отне шест месеца.
Не, синко. Отне ми 45 години и шест месеца.
Съжалявам, Джейдън. Много съжалявам.
Не исках да чувстваш, че не те обичам.
Защото не е вярно.
Винаги съм знаел, че ме обичаш.
Всичко беше просто
твърде болезнено.
Дълбоко в себе си винаги съм знаел.
Това значи много за мен.
Ужасно много.
Татко?
Обичам те.
Знам.
И аз те обичам.
Здравей, Лола. Аз съм.
Обаждам се, за да ти кажа, че те обичам. Теб и Джоузеф.
Благодаря, че ме изтърпя толкова години.
Не знам какво щеше да стане с мен, ако не ме беше открила.
Голям късметлия съм с такова семейство.
Научих много неща тук,
когато останах сам със себе си.
Някои от тях бяха трудни за преглъщане.
Много болезнени.
Но пътят ме чака.
Отсега по-редовно ще се обаждам. Ще видиш.
Предай целувки на момчето ни.
Обичам те.
Шериф Уестин. - Викат ви на местопроизшествие.
На шосе 40, западно от "Дивия кон", е блъснат пешеходец.
Разбрано. Започнете разследване.
Шерифът пристига на мястото.
Бързай при Джейдън, Джо.
На 9.10.2013 г. Джо Бел беше блъснат от камион и загина в Източен Колорадо.
Шофьорът спял.
Добре, момчета. Мамо... - Благодаря!
Съберете се. - Честит Великден!
Искам да ви кажа нещо. Погледнете ме.
Гледайте към камерата. Обичам ви с цялото си сърце.
Вие сте прекрасни деца и майки.
Превод на субтитрите: Антония Халачева
Техническа редакция: subsfreak
ДЖО БЕЛ