Превод: ^малките_вещици^ Специално за: WWW.BOLLYDREAM.COM
Кое е правилно и кое е грешно...
Аз съм тук, ти си тук... Нищо друго няма значение.
Нито копнеж, нито път към него.
Нека се потопим в това. Хайде, да живеем.
369 ДНИ ПО-РАНО
МЕРУТ, УТАР ПРАДЕШ
Коя съм аз? Каква съм аз?
Нито градът, нито семейството ми ме познава.
Манси обича да носи панталони още от дете.
Казах на баща й да не й го позволява, но тя е любимката на татко.
Един ден се заинати, че ще иде на училище единствено с панталони.
И баща й й даде панталоните. - Началната й учителка още не знае,
че Манси не е момче, а момиче.
Сестро, г-н Дубе ще се присъедини ли? - Да, трябва да е по път.
Сега реших какво трябва да направя.
А заедно с мен, още някой взе решение.
Таран, не мога да се оженя за теб. Съжалявам.
Съжаляваш? Вир, днес е церемонията за размяна на пръстените.
Ако не ме беше викнал, сега щеше да ми слагаш пръстен. Знаеш го. Хайде.
Ето защо не ти сложих пръстен и исках да проведем този разговор.
Ти си най-старата ми приятелка и искам да ти кажа истината.
Вир, не го казвай на мен, кажи го на баща си.
Нямам смелост да му го кажа.
Защо не го кажеш на всички сега?
Виж, Таран, ако днес се оженя за теб, ще допусна голяма грешка.
А ти никога няма да ми го простиш.
Съжалявам.
Аншуман Джа
Зарин Кхан
Спри. Остави ме тук, моля.
Но, Ники, как може така? Трябва да ме информираш.
Здравей, Вир! Каква изненада! Заповядай.
Какво е това? Да не избяга от собствената си сватба?
Да, нещо такова.
Имаше сватба и... трябваше да се махна оттам и да дойда в Делхи.
Акшай у дома ли е? - Още не, ще се върне към 4.
Познаваш най-добрия си приятел по-добре от мен.
Не, едва ли го познавам по-добре. - Само ти мислиш така.
Добре, върви да се освежиш, а аз ще ти сервирам прясно сварено кафе.
Здравей, аз съм Манси, приятелка на Ники.
О, да, тя ми каза. Имам предвид, че ми съобщи за теб.
Каза, че нейна приятелка ще дойде. Но не спомена, че си секси.
Джойнт? - Не.
Не употребявам наркотици. - Така ли?
Е, с какво се занимаваш? Какво обичаш да правиш?
Храна. Обичам храната.
Има ли нещо в кухнята, което става за ядене?
Да, има...
Мен. Изяж, колкото искаш.
Сладурче, кухнята е вляво.
На самообслужване е. Вземи, каквото искаш и яж.
Глези я още.
Казах ти.
Нещо някъде не е наред.
Тя е момиче, отгледай я като такава.
Но не, ти каза, че дъщеря ни ще носи панталони.
Сега тя избяга с тези панталони.
Остави ни само една бележка с 4 реда на нея.
Ако беше избягала заради момче,
поне щяхме да можем да покажем лицата си пред обществото.
Пред децата в училище наричам това състояние "болест".
Не съм предполагал, че тази болест се е настанила в дома ми.
Чуй ме, остани тук тази нощ.
Не мога, Акшай. - Моля те, опитай.
Казваш го така, сякаш не искам да остана.
Тогава остани тази нощ. - Акшай, говорим за голям проблем.
Двамата с теб трябва да го обсъдим.
А докато Митали е в къщата, не можем да говорим за това.
Трябваше да избягам от дома.
Дори не знам какво опаковах. Домът ми тук е бъркотия.
Трябва да се прибера и да оправя нещата у дома.
Утре ела там, ще намерим решение.
Не, няма да е утре. Утре правя парти в клуба.
Просто ела, ще говорим там.
Ще имаш ли време за мен? - Разбира се.
Вир, какво предпочиташ? Червено или бяло?
Бяло.
Казвах му, че от сутринта му звъня.
Не отговаря, недостъпен. Не отговаря, недостъпен.
Омръзна ми да му звъня. - Ето защо никога не му звъня.
Понеже винаги чувах това, разбрах, че този човек не е достъпен.
Бях зает с представянето на продукта.
Казах ти. - Той ме предупреди.
Зает човек. Продукти, представяне... Нали?
Вир, може ли да ти кажа нещо?
Ако се ожениш, моля те, не бъди като него.
Митали, обещавам ти, никога няма да съм като него.
Не мога да съм като него. - Ако приключихте, може ли да ядем?
Не, първо отвори това. - Аз ще кажа наздраве!
Акшай...
Наистина ли е зает? Или се прави на зает?
Предполагам, че... се опитва.
Вир Пратап Родава. - Доста дълго и трудно име.
Аз съм Манси. Кратко и сладко - Манси.
Приятно ми е. - Приятно ми е, Вир.
Приятно ми е, Манси.
Е, какво те води тук?
Трябваше да се срещна с теб. - Сериозно ли?
Това е ЛГБТ парти, а аз съм лесбийка. Не е ли очевидно?
Ами, трябва да призная, че това беше много глупав въпрос от моя страна.
Съжалявам.
Между другото, гаджето ти е много красив.
Дори е много секси. - Така е, благодаря.
А твоята? - О, тя е красива!
В момента е в Маклауд Гандж.
Когато избягах от дома, мислех, че ще я изненадам, а стана обратното.
И ти ли си избягала от дома?
Какво имаш предвид? И ти ли?
Наздраве за това! - Наздраве за бегълците!
Е, Манси, къде си отседнала?
Тук, в Малви нагар, при нея.
Но има един голям проблем.
Какъв? - Ще ми дадеш ли телефония си номер?
Абонатът не отговаря.
Вир, нуждая се от помощта ти.
Да, идвам.
Здравей. - Здравей.
Добре ли си? - Не, трябва бързо да пишкам.
Добре, направо и после твое дясно.
Ключът за лампата е вляво. И, моля те, пусни водата.
Защо чантата ти е толкова тежка?
Да не си домакиня на непълно работно време?
Какво искаш да кажеш?
Банята ти е по-чиста от спалнята ми.
Престъпление ли е да поддържаш чисто? - Да, престъпление е.
При кого е толкова чисто и подредено? У дома е пълна кочина.
А при мен всичко е изрядно. Чисто и подредено.
Сега ми напомняш на майка ми.
Моля те, кажи на майка си какво правиш тук в 2 през нощта?
Ще ти кажа. Имаш ли бира?
Нека позная.
Ники Санг те е оставила с онзи луд човек...
напълно сама.
Що за гадже е тя? Безотговорна е.
Може да се е случило нещо. - Как може да се случи нещо?
Делхи, 2 през нощта... ти скиташ сама по улиците...
Безотговорно е. Как може да е такава?
Тя е най-добрата. И аз я обичам, ясно?
Ще ида в Маклауд Гандж и ще я изненадам.
Вълнувам се толкова много, че ще я срещна!
Сама?
Кажи ми...
Семейството ти знае ли, че си гей?
Не.
А някой знае ли? Приятели, семейство, най-добър приятел?
Все някой трябва да е наясно, че си гей.
Никой не знае.
Никога не събрах смелостта да кажа на някого.
Защото съм голям страхливец. Знаеш ли защо?
Защото баща ми е полковник.
Полковник Родава.
Ако узнае, че синът му е гей, ще ме накара да марширувам.
Защото...
в дома на полковник Родава се раждат само стоманени мъже!
Не гейове.
Но в града на полковник Родава може да се раждат убийци,
изнасилвачи и наркомани, нали?
Няма проблем, стига да не са хомосексуалисти.
Значи твърдиш, че сме по-лоши от престъпниците?
Нещо такова.
Кажи ми нещо...
Винаги ли си знаела, че си падаш по момичета?
Имам предвид... още от детството.
До 10 г., никога не ме бяха били, докато играех на чичко доктор.
А какво се случи, когато стана на 10?
Имаше едно съседче.
То беше с 2 г. по-голямо от мен. - Ясно.
Той израждаше бебето ми, когато майка ми ни видя.
Израждал е бебето ти? На 10 г.? Гадост!
На мен ли го казваш... Така жестоко бях набита след това.
Майка ми реши, че е изпуснала контрола над мен,
затова ме прехвърли в училище за момичета.
И после?
После какво? - И след това?
Започнах да играя на чичко доктор с момичета.
Оттогава играя с тях тази игра.
Ами...
Наздраве за това!
ДОБРО УТРО. ЗАКУСКАТА Е В КУХНЯТА. ОТИВАМ ПРИ АКШАЙ. ДОСКОРО.
Най-накрая се сети за мен! - Да.
Човек може да умре, опитвайки да се свърже с теб, но ти няма да вдигнеш.
И аз опитах да ти звънна, но ти не вдигна.
Ашар каза, че снощи си напуснала.
Напуснала? Трябваше да си тръгна. - Защо?
Онзи задник не ти ли каза защо си тръгнах?
Дадох му добър урок! Той е потенциален изнасилвач, хулиган!
Защо се замесваш? Остави!
Объркана съм. Сериозно, кажи ми, какво ще правим?
Ами... Нека първо се върна в Делхи, после ще измислим какво да правим.
Да, аз също те обичам.
Това беше любимата ни песен.
Накара ме да я слушам толкова много пъти, че стана и моята любима песен.
Знам, но... Предполагам, че с времето нещата се променят.
Толкова лесно?
Защо го правиш?
Знаеш, че те обичам, нали?
От самото начало знаеш, че не мога да го направя публично,
не мога да го оповестя.
При мен не е същото като при теб.
Семейство, репутация, бизнес - всичко ще бъде изложено на риск.
Половината Делхи познава Акшай Митал.
Какво да направя?
Не е толкова лесно, колкото изглежда.
Значи това е краят?
От теб зависи.
Ако се ожениш, всичко ще бъде както беше в миналото.
Знаеш ли, Акшай?
Митали ми каза онзи ден... никога да не бъда като теб.
И аз й обещах, че никога няма да бъда като теб.
Здравей.
Акшай, закъсняваме.
Отиваш ли някъде? - Защо?
Реших, че си се понаконтила, защото отиваш някъде.
Не само аз, и двамата трябваше да идем.
Годишнината на Пуджа. Поканени сме и двамата.
Да, съжалявам. Напълно бях забравил.
А аз те чакам тук от 1 час. - Имах важна среща.
Е, аз ли да се преоблека? Или ти?
Вир няма ли го?
Ако Вир беше тук, с него ли щеше да идеш?
Трябва ли да го проверявам къде е и какво прави?
Просто попитах. Защо си толкова раздразнителен?
Когато е в Делхи, обикновено остава при нас.
Да, но не и сега. Имам много работа. Ако искаш да идеш, върви сама.
Да, знам. Както всеки друг път, аз трябва да се преоблека.
Къде беше?
Звъня ти от толкова време. Знаеш, че трябва да вървя, нали?
Любимата песен се променя.
Дори баща ми не ме слуша. Никой не слуша Вир.
Всички ми казват да се приспособя.
Да, г-не. Не, г-не. Да, г-не. Добре, г-не.
Любимата песен... внезапно се променя.
Татко не ме слуша, Акшай не ме слуша, никой не слуша Вир.
Любимата песен се е променила... Моля?
Как? Защо?
Да, г-не. Не, г-не. Да, г-не. Добре, г-не.
Вир... - Татко не ме слуша,
Акшай не ме слуша, никой не слуша Вир.
Любимата песен... - Вир, какво става?
Ще дойдеш ли с мен в Маклауд Гандж?
Заведи ме където и да е, само да е далеч оттук.
Ще шофираш ли?
Какво правиш?
Слушай...
Глупакът е заспал, остави го!
Манси, да вървим. - Вземи ключа.
Ти върви, сега идвам. Ще напиша бележка и идвам.
2 броя парата за мен, аз ще ида до тоалетната.
Само 2?
Никога не съм мислила, че ще пътувам така. Благодаря ти.
Пак заповядай. Върви по пътя си, забавлявай се.
Кажи ми, колко бързо можеш да караш?
Какво имаш предвид? - Колко бързо можеш да караш колата?
Защо?
Имам една фантазия.
Храня се в крайпътен ресторант, напълно заситена съм
и бягам, без да платя сметката.
Слушай, ето какво ще направим.
Няма да го направя, ние няма да го направим. За теб - не знам.
Аз ще бягам, ти само трябва да запалиш двигателя на колата.
Не. - Поне чуй плана.
Слушай, върви да запалиш колата, бъди готов да настъпиш газта.
Аз ще вляза вътре с портмонето, ще извадя няколко банкноти
и той ще реши, че ще му платя,
но аз няма да го направя.
Ще изтичам право при теб и тогава ще избягаме заедно.
Виждаш ли колко добър е планът ми? Плашиш се без причина.
Манси, планът ти е много лош. Не.
Да го направим, много ще се забавляваме.
Манси...
Не значи не.
Чичо, момичето бяга! - Ей, защо бягаш?
Бързо, качвай се! Седни! - Тръгвай, тръгвай!
О, Боже! Тези моменти!
И какво спечели от това? Горкият човек не си взе парите.
Не го мисли. Ресторантът му е популярен.
Няма да фалира заради някаква малка сума.
Много се забавлявах. Ами ти? - И на мен ми беше много забавно.
Тогава всичко е наред. Важното е да се забавляваме.
Знаеш ли, че си луда? - Знам.
Баща ми казваше същото. Всъщност, все още го казва.
Мисля, че се загубихме. Нека проверя.
Извинете, това ли е пътят за Маклауд Гандж?
Да, но оттук е още 2 ч. и 30 мин.
Хванали сте грешния път. Палампур е наблизо, останете там.
Палампур е по-близо. - 2 часа и половина?
Да, до Маклауд Гандж. А и пътя не е много добър.
Добре, благодаря.
Доволен ли си? - Извинявай, мислех, че...
Мислел си? Но аз следях картата и ти казвах... Вир, не е там, тук е.
Защо не ме послуша? - Съжалявам.
И какво? - Ще идем в хотел.
Не ми пука за хотела, искам Ники.
Още утре сутрин, обещавам. Извинявай.
Сега ще резервирам хотел.
Хотелът не е ли твърде луксозен?
Какво очакваше? Евтин почасов хотел?
Такива са истинските приключения!
Видях твоя избор в Дабха.
От сега нататък аз ще решавам.
Не е ли хубаво?
Много.
Обичам флорални шарки по стените.
Ще спим спокойно и утре ще идем при Ники.
Толкова ми е уморено!
Къде отиде?
Манси... - А, ето го!
Какво правиш?
Стаята е много хубава! Представи си каква е банята!
Ще я ползвам. Може, нали?
И, моля те, поръчай нещо за хапване.
Добре.
Поръча ли нещо за ядене? - Какво, по дяволите!
Да, за теб поръчах паста. А аз, мисля, че се нуждая от питие,
за да издържа нощта.
Ало...
Вир, ще ми подадеш ли сутиена?
Сутиена ли? - Черният.
Нуждаеш ли се от още нещо? - Не, изчакай още 2 минути.
Вит, ще ми помогнеш ли мъничко? Мъча се и не мога...
С какво да ти помогна?
Колко време ще отнеме? - Давам всичко от себе си, Манси.
За първи път ли ти е? - Да, за първи.
Подиграваш ми се, нали? - Не, смея се за твоя сметка.
Кажи ми нещо. Какво се случи с теб тази сутрин?
Кога тази сутрин?
Когато започна да си мърмориш нещо под носа.
Щях да те попитам по-рано, но забравих.
Съжалявам за това. Когато се чувствам самотен,
започвам да говоря на себе си.
Такъв съм още от дете.
Сега аз съм с теб. Никога повече няма да се чувстваш самотен.
Не ставай твърде емоционален, върви да видиш дойде ли храната.
Поръчах... - Върви.
Не са ли близо до нас? - Кои?
Тези... звезди...
с всички нас...
А ние?
Ние...
сме много отдалечени.
Знаеш ли, всеки дом има своя звезда, под формата на мечта.
Предполагам, ти също имаш. - Звезда ли?
Говоря за мечта.
Имах мечта...
да стана булка.
Когато бях в 5 клас, с часове седях пред огледалото.
Носех сарито на мама, слагах нейното бинди, слагах червено червило.
Не спирах да се гледам.
Тогава почувствах, че порастваме, само за да се омъжим.
А съпругът е отплата.
Но има нещо, което осъзнах много късно в моя живот.
Така и не видях съпруга си.
От едната страна на огледалото бях аз, а аз другата - друго момиче.
Навярно ти също имаш... звезда?
Ето там! - Къде?
Онази мъничка звезда, която свети най-ярко.
Къде е? - Ето там, най-мъничката.
Най-уникалната.
Мечтата ми беше...
Мечтата ми е... да прегърна силно баща ми
и да му кажа, че не съм този, за който ме мисли.
Аз съм такъв.
Но никога няма да мога да му го призная.
Така и не събрах смелост,
защото баща ми не е баща, а учител.
Каквото кажеше, това правех.
Исках да бъда художник, но той каза:
Вир, трябва да си вземеш изпитите. И аз го направих.
Казах: "Добре, г-не."
Знаеш ли, той е много добър учител,
но като баща е пълен провал.
Изтощен ли си?
Имам куп работа.
Ще представяме нов продукт.
Докога? - Докога какво?
Докога ще се оправдаваш с работата?
Оправдание? Мислиш, че това е оправдание ли?
Да, така мисля.
Уморена съм
от опити да бъда щастлива.
Не ми отдели 10 минути през последните 10 месеца.
Какво да направя? Да напусна ли?
Просто отдели малко време за нас.
Не, Митали, когато имаш бизнес, трябва да си практичен.
Не мога да съм емоционален като теб.
Практичен?
Виж, не съм спал. Утре имам много важна среща.
Когато приключим с продукта, ще се прибера и ще спорим, колкото искаш.
Лека нощ.
Уау!
Хубаво е, нали?
Това място е толкова красиво.
Въздухът е свеж. Имам чувството, че ще го изям.
Манси, не изяждай всичкия въздух, ще надебелееш.
Аз не съм дебела, ти си твърде слаб.
Ти имаш повече нужда.
Направи го, много е забавно.
Ако се изправя и се забавлявам, кой ще шофира?
Аз.
Можеш ли да шофираш?
Разбира се, що за въпрос?
Какво има? - Един момент.
Защо само аз шофирам от 2 дни? - Защото изглеждаш щастлив да караш.
Ела на шофьорското място. - Добре.
Аз ще си почина малко.
Убеден съм, че е забавно. - Хапни въздух, имаш нужда.
Не, ще си почина.
Е, готов ли си? - Готови, приготви се...
Извинявай.
Манси, коланът е заял.
Няма нищо, удобно ми е. Ще поспя.
Да тръгваме, хайде. - Какво има?
Кажи ми, за първа предавка да дръпна нагоре, или да натисна надолу?
Ще се справя. - Манси, можеш ли да шофираш?
Манси, Манси, Манси! Манси, полека!
Манси! Манси, по-бавно!
Братко, колата е потрошена. Плати предварително.
Утре със сигурност ще е готова, нали? - Да.
Благодаря. - Утре ще си я вземеш.
Какво не е наред с теб?
Извинявай. Толкова пари пропилях.
Ако не бях настояла да шофирам, нямаше да катастрофираме.
Нямаше да се забавим по път и да похарчим толкова пари.
Правилно. Не се стресирай, всичките пари, които похарчих,
ще ми бъдат върнати от теб. И то с лихвите.
Ама, че си задник! Аз ти съчувствам, а ти...
Ще ти ги върна. До последната рупия. - Много добре.
За хотела, храната... дори за горивото.
Много, много добре. Слушай, не ми съчувствай и не ме съжалявай.
Ако се затрудняваш с връщането, ще ти предложа друг вариант.
Върни парите на вноски, разбий сумата.
Ти си голям задник!
И така, заради колата ще се наложи да останем тук още една нощ.
Ти отиди при свекърите си, а аз ще се прибера у дома.
У дома? Къде? Чандигарх?
Да, къде другаде?
Малко ще ми се скарат, но ще го понеса.
Ще ти кажа нещо, Манси.
Толкова много се забавлявах през последните няколко дни,
колкото не съм се забавлявал през целия ми живот.
Затова ти благодаря. - Не, човече, аз ти благодаря.
Никога не съм се чувствала толкова специална.
Ако беше момиче, кълна се, щях да се оженя за теб.
Да го направим тогава. - Наистина ли?
Ти си луд.
Утре ще се срещнеш с Ники,
което означава, че тази нощ е последната от пътуването ти.
Нашата. - Да, нашата последна нощ.
Заслужаваш прощално парти.
Парти? Къде? - Да.
Това е изненада от Вир.
Ехо?
Има ли някой?
Желаете ли вино, г-жо?
Не. Един приятел беше с мен. Ако го откриете, пратете го тук.
Добре, г-жо. Приготвихме храната специално за вас.
Това е менюто.
Четири ястия и всичките са ми любими. - Да, г-жо.
Това ми харесва.
Да сервирам ли храната?
Вир Пратап Родава е шефът.
Специално за вас.
Защото вашето хоби е да ядете, а неговото - да готви.
Колко хубаво!
Ще го изпратите ли тук?
Разбира се, г-жо.
Шеф Вир на вашите услуги.
Нима даде почивен ден на целия персонал?
И похарчи още куп пари? Тези няма да ти върна.
Нищо повече не съм похарчил, а малкото,
което направих, мога да си го позволя за теб.
И четирите ястия са ти любими
и ги приготвих със собствените си ръце.
Браво на теб!
Ето защо цяла вечер липсваше.
Благодаря ти за всичко, Вир.
Ники не ми липсва благодарение на теб.
Наздраве за това. - Наздраве!
Двете наистина се обичате, нали?
Да. Минаха 4 години.
Тя беше първа година в колежа, а аз - последна.
Всичко започна с тормоз. - Ти ли я спаси от тормоза?
Не, аз я тормозех.
Горката, започна да плаче. - И после, ти си я утешила.
И едно нещо е довело до друго и...
Откъде знаеш?
Не съм толкова глупав, колкото изглеждам.
Знаеш ли...
Акшай казва, че понякога любовта е над половете.
където има любов, има и похот.
Но понякога има и чиста любов.
Силно чувство на привързаност.
Според него, всеки по всяко време може да се влюби в някого.
Мъж може да се влюби в мъж, жена да се влюби в жена.
Жена може да се влюби в мъж.
Като цяло се опита да ми каже,
привличането и сексът между двама души зависи от ситуацията.
А привличането е без пол.
Като...
да бъдеш безполов, не джендър, който се движи между половете...
Спри! Просто спри!
Защо звучиш толкова научно?
Това, което се опитваш да кажеш, е,
че ако съм възбудена в момента...
Че ако и двамата сме възбудени в момента,
нещо може да се случи между нас? - Кога съм го казал?
По пътя на логиката, това означава, нали?
Хайде, да опитаме.
Какво искаш да опитаме? - Харесва ти да се забавляваш, нали?
Понякога обичам да се забавлявам.
Чувстваш вина, когато започнеш да се забавляваш, нали?
Така ли?
Бяхме близо, но и далече...
Нещо ни сближаваше...
но имаше нещо, което ни спираше.
Вир.
Да останем ли тук още един ден?
Моля те, човече, нека го удължим с още един ден.
Манси, защо дойдохме от Делхи?
За да се срещнеш с Ники. Първо ще те заведа при Ники,
а после ще идем където искаш, за колкото време искаш. Ще тръгваме ли?
Чантата е много тежка. Ще я носиш ли?
Ще я нося заедно с теб.
Благодаря, Манси.
Животът ми се нуждаеше от тази почивка.
Много ще ти липсвам, нали?
Тогава ела с мен? Какво ще правиш като се прибереш?
А какво да правя между вас двете?
Как така какво ще правиш? Ще шофираш, много ясно!
Това ли е мястото?
Манси? - Вероятно.
Това каза лелчето, което срещнахме по пътя.
Леле, момиче!
Приятелката ти е много богата!
И аз едва сега го осъзнавам.
Никога не ми е споделяла, че баща й е богаташ.
Винаги аз плащах храната. - Сигурно е забравила да каже.
Да забрави за баща си?
Свекър ми е гръмнал птица и си я е сложил като сувенир.
Изненада! - Хей!
Как си? Липсваше ми!
Да, ти също ми липсваше. - О, това е Вир.
Той ме подслони в Делхи. - О, здравей, Вир.
Приятно ми е, Ники. - Как се справи с това лудо момиче?
Лудо момиче? - Тя действа, без да мисли.
Луда е, нали? - Честно казано, много си приличаме.
О? О! Поздравления за това ново приятелство.
Благодаря. - Мамо, това е Манси.
Здравей. - А това е гаджето й - Вир.
Здравей, приятно ми е. - И на мен ми е приятно.
Съжалявам, но се налага да изляза. Ники, сервирай нещо за хапване.
Добре. - Ще се погрижиш за тях, нали?
За мен е удоволствие. Ще се видим по-късно. Чао.
Чао, скъпа. - Чао.
Гадже? - Какво беше това?
Каза ми, че брат ти се жени, но като гледам къщата, не изглежда да е така.
Слушай, излъгах.
Защо?
Ще ти кажа. - Кажи ми.
Не тук, да излезем.
Това е цялата история. - Можеше да ми кажеш по-рано.
Тогава нямаше да избягам от дома.
Откъде да знам, че баща ми ще ме излъже?
Не ти казах, защото проблемът е мой и сама трябва да го реша.
Откога делим проблемите на твои и мои?
Наистина те обичам. - И аз те обичам.
Не искам да се омъжвам за онзи човек. - Не го прави тогава.
Говори ли с баща си за това?
Говорих с майка ми.
Каза, че татко има обществено положение и трябва да го поддържаме.
Не се бой, ще говоря с тях за това.
Добре.
Здравейте, г-не. Съжалявам, че ви прекъсвам. Аз съм Манси.
Приятелка съм на Ники от колежа. - Здравей, Манси.
Г-не, налага се да говоря с вас.
Слушам те. - Насаме?
Добре, г-не. Хайде.
Говори. - Г-не, вие сте зает човек.
Заради партията и политиката навярно не сте забелязали
какво иска Ники.
Добре, значи възнамеряваш да ми кажеш какво иска дъщеря ми?
Да.
Слушам те.
Г-не, аз и Ники се харесваме.
Добре,
продължи.
Г-не...
Г-не, ние се обичаме.
Бихме искали да живеем заедно.
И Ники ли иска същото?
Ники, кажи нещо.
Татко, аз...
Говори.
Тя се притеснява пред вас, но го каза пред мен.
Казала го е и на майка си, но се страхува от вас.
Говори, Ники.
Ники, говори.
Моля те, кажи го.
Кога е полетът ти, дете?
Чичо, дойдохме с кола.
Приятен път на обратно, дете.
Ники... - Да, татко.
Погрижи се за приятелите си.
Съжалявам, Манси.
Манси...
Манси, изслушай ме.
Баща ти е прав.
Ти си луда!
Говори с него,
ще се почувстваш по-добре.
Ало? Ало? - Здравей, мамо.
Кой е? Манси?
Манси, как си? Добре ли си, Манси?
Добре съм. Как сте вие?
Така, както ни остави. - Много съм лоша, нали?
Създадох ви толкова много неприятности.
Остави ни писмо... Не можа ли просто да говориш с нас?
Как е татко?
Попитай го лично.
Татко...
Как си?
Как мога да съм?
Създадох ти много неприятности. Но какво да направя, татко?
Така съм се родила.
И да искам, нищо не мога да направя,
а и нищо не бих могла да направя.
Моля те да ми простиш, дъще.
Смятах състоянието ти за болест, не опитах да намеря решение.
Скъпа, твоят учител се провали.
Не си се провалил, татко, преминаваш.
И то с големи заслуги.
Достатъчно. Говори с тях, нали?
Благодаря ти за всичко, Вир. Ако не беше до мен...
Манси, не ти отива да си сантиментална.
А какво ми подхожда? - Да си умопобъркана.
Луда.
Искам си старата Манси. - Харесваш старата Манси?
Вир, ние имаме връзка.
Ние сме еднакви.
И това, което ни се случва, също е еднакво. Как така?
Може би това имат предвид, когато говорят за сродни души.
Сродни души.
Да, сродни души.
Яко!
Добре тогава, да живеем заедно. - Трябва някак да се уредим.
Някак ли? - Тоест всичко ще бъде наполовина.
Ще делим сметките и любовта.
Половината любов ще е за мен. - Другата половина ще е за другите.
Ще бъде перфектно. Няма да се боим от обществото.
Родителите ни ще са щастливи.
Ти си луд! - Нещо такова!
Чувствам те близка.
Дори аз свикнах с теб.
Няма да има сексуално напрежение между нас. Ще ни е спокойно.
Няма да мислим как сме се справили.
Но сърцето ми казва, че всяка сутрин, в която се будя до теб,
ще искам да ти направя чай.
Ще създаваш бъркотия у дома.
Не мога да го променя. - Аз ще чистя.
Ще ти се наложи. - Да останем заедно.
Перфектно. - Ще бъде перфектно.
Да живеем заедно.
След като решихме да живеем заедно, може ли да се срещам с баща ти?
Заради нея ли избяга от церемонията?
Зададох въпрос.
Не, татко.
Нали каза, че искаш да се установиш с нея.
Да, татко, искам да бъда с нея.
Но не избягах заради нея. - А заради кого избяга?
Заради Акшай Митал. - Какво?
Чу ме, татко. Избягах заради Акшай. Той не е само мой приятел.
Аз съм гей.
Какво говориш, синко?
Мамо, чу ме какво казах.
Никога не получих шанса да ти разкрия какво наистина изпитвам.
Татко, не си ми позволявал да говоря или комуникирам.
Ти си много добър учител, татко.
Но никога не можах да те прегърна.
Никога не успях да ти кажа какъв съм наистина.
Това съм аз. Аз съм такъв, какъвто съм.
И вината за това не е моя, не е и твоя.
Роден съм си такъв. И така ще напусна този свят.
Но с кого мога да поговоря? Никой не ме чува.
Никой. Когато отидох в колежа, Винит стана мой приятел.
Тогава бях доволен, защото поне някой щеше да ме слуша.
Наистина го харесвах, татко. Защото той ме слушаше.
После ти, татко, каза: "Няма да рисуваш, Вир. Вземи диплома."
И аз: "Добре, г-не. Ще го направя."
Той също беше изоставен, татко. Винит също ме забрави.
И отново останах сам. Отново нямаше с кого да говоря.
Нямаше кой да ме слуша.
Защото, татко, ти си "командир", нали?
Казваш и аз изпълнявам.
Добре. Каквото кажеш, това правя.
Ето какво си му причинил, чичо. Не е могъл да говори открито с теб.
Затова е почнал да говори със себе си.
Мамо, това е Манси. Тя е като мен. Наистина я харесвам.
За една седмица тя ме опозна така, както вие не успяхте за 27 години.
И за още 27 няма да ме разберете.
Днес мога да застана пред вас и да говоря открито,
защото тя ме насърчи да го направя.
Татко, досега живях според твоите правила и заповеди.
И бях много тъжен. И изморен.
Сега...
ще живея по моите правила и ще вървя по моя път.
И вероятно ще бъда щастлив.
Здравей, Вир. Каква изненада!
Как така си се сетил за мен днес?
Акшай там ли е? - Да, тук е.
Него ли искаше да чуеш? - Не, искам да говоря с теб.
Но става дума за него. - Не те разбирам.
Ще включиш ли високоговорителя?
Високоговорителя ли? Добре.
От няколко дни се опитвам да говоря с теб,
но не можех да събера смелост.
Вир, да го обсъдим малко по-късно, моля те.
Не, Акшай, няма удобен момент за това.
Искам днес да кажа истината. - Чуй ме, моля те.
Един момент. Вир, говори. Слушам те.
Митали. - Кажи.
Акшай има афера от 4 години.
Предполагах го, но днес ти го потвърди.
Може ли да знам с кого. - С мен.
Какво?
Митали, много пъти исках да ти го призная, но не можех да те погледна.
Съжалявам.
Животът е твой. Постъпи така, както сметнеш за правилно.
Ало?
Разговорът прекъсна.
Каква е истината, Акшай?
Искам да я чуя от теб.
Вир казва истината.
Съжалявам, Митали, постоянно те избягвах.
Какво можех да сторя?
Обществото, положението ми... Излъгах те.
Баща ми знае. Твоят - също.
Може би пред бизнес сътрудничеството им,
нашите чувства нямат стойност.
Наистина се опитах, мислех, че с времето всичко ще се оправи.
Наистина дадох всичко от себе си, но не изпитах нищо към теб.
Надявам се да ме разбираш.
Да, разбирам.
И щом днес мога да го приема, щях да го приема и преди година.
Трябваше да опиташ да говориш с мен.
Правя го днес.
Напусни ме.
Просто ме зарежи. Потърси свободата си.
И ако можеш...
прости ми.
Успокой се.
Да, просто ми го дай.
На кого ли е? Ще разбера по-късно.
И?
Малко се размазах. - Да, малко.
Не съм разстроен за смачканата кола,
но ме тревожи тази бележка.
Какво пише в нея? - Нека приятелката ти я прочете.
Силно и ясно. - Чудо голямо, ще я прочета.
Не, тя ще я прочете. Силно и ясно, моля.
Написах просто едно "съжалявам".
Прочети я.
Да я прочета ли?
Сигурен ли си? - Да. Силно, моля.
Съжалявам.
Съжалявам, шибаняко.
Обожавам го! Обожавам го!
Обичам такива хора.
Приех случая й присърце и накрая тя взе присърце моя.
Без лоши чувства, брат, ако не беше твое гадже,
щях да опитам да я сваля. И може би да се оженя за нея.
Ние сме заедно. Съжалявам.
Момиче, разби сърцето ми! Но наистина се радвам за вас.
Задръж това като сувенир.
Ще го запазя, приятелче, близо до мен.
Пожелавам ви светло бъдеще, хора.
Назначиха ме.
Назначиха ме. И ми дадоха дата за изложба.
Еха! Честито, принцесо. Толкова съм горда с теб!
Благодаря. - Кажи, коя бутилка взе?
Любимата ти. - Освежи се, аз ще наредя масата.
Добре.
Когато избяга от Дабха... колко изплашена беше!
Изплашена? Да бе видял лицето си! Беше в дълбок шок!
Шок? По лицето ми? - Разбира се, беше ужасен!
Най-ужасеният човек. - Не бях ужасен, а притеснен,
защото ме караше да карам бясно. Можеше да се ударим.
Защо се тревожеше толкова за колата?
Беше на Ашар, не му пукаше за нея. Исках да му дам урок.
А когато се изгубихме в Палампур?
Настояваше да се видиш с Ники, затова натиснах газта и обърках пътя.
Естествено, исках да я видя по-скоро. Не я бях виждала от месец.
Исках да я целуна, да я прегърна силно.
Исках я толкова близо до себе си, за да не може да се отдели от мен,
за да не ме напусне, но...
все пак ме напусна.
Отиде си.
Липсва ли ти?
Да, днес малко повече.
Тогава защо живеем заедно, преструваме се на щастливи ли?
Не, не... не се преструваме.
Нямам представа какво правим.
Не знам.
Но наистина съм щастлива с теб, човече.
Не знам...
Има нещо, което е...
което не е както трябва.
Половината ти любов е за мен, половината за друг.
Може би. Може би тази половинчата любов ни прави незавършени.
Здравей.
Знаеш ли,
татко иска да ме прати в Англия завинаги.
Тогава Вир се обади.
Не можах да не дойда.
Тук съм за теб.
Завинаги? - Да, завинаги.
Завинаги. - Завинаги.
Момичета, ако приключихте с емоционалната драма,
мисля, че този случай заслужава да го отбележим.
Партито днес ще бъде от Вир!
Манси, защо партитата винаги са за моя сметка?
Знаете ли... двете изглеждате много добре заедно.
Знаем. - Да.
Но, Манси, ние също не бяхме зле.
Така ли? - Да.
Вие двамата изглеждате дори по-добре заедно.
Съгласен съм.
Виж, да кажем...
Аз съм нуждата. Ти си душата.
Среднощна философия! - Но тя е права, човече.
Говориш толкова сладко!
Нещо не е както трябва.
След две бири Ники стана Света Ники. Това е!
О, не, не! - Това е истината!
Виж, наистина съм сериозна.
Защо не останем всички заедно?
Хм?
Разбира се. Дори е перфектно.
Определено не е перфектно. - Защо? Защо да не е?
Не става. Защото ако аз се бях задомил с Манси,
нямаше да ти позволя дори да се доближиш до нея.
Уау!
Сериозно ли? - Абсолютно.
Защо да усложняваме нещата? Защо да я деля?
И аз няма да я деля с теб сега.
И не трябва. - Да, изпусна шанса си.
Да забравим всичко това и да вдигнем бутилките. Да празнуваме.
Да, наздраве. - Наздраве.
Да вървим. Мисля, че пихме достатъчно.
Трябва да се прибираме у дома. Хайде.
- Много е рано.
Хайде, любов. - Вземи си телефона.
Защо се прибираме толкова рано?
Той няма ли да дойде? - Върви, сега идвам.
Слизам, не се бави.
Ей, да вървим.
Не, вие тръгвайте. Забавлявайте се.
Хайде, ела.
Ще пийна още две питиета и тогава ще се прибера.
Вечерта е ваша. Трябва да й се насладите.
Сигурен ли си? - Абсолютно.
Добре, пази се.
Не го прави. Не ставай, Манси. Остани тук с мен.
Манси! Манси!
Ало? Да. - С Манси ли говоря?
Елате в болница "Шарма."
Приятелят ви Вир Пратап е претърпял инцидент.
Манси, какво става? Всичко наред ли е?
Докторе, как е той сега? По-добре ли е?
Жив е, но е в кома.
Има тежки наранявания на главата след падането от терасата.
Ясно. - Загубил е много кръв.
Състоянието му сериозно ли е?
Да, има лезия на предната кора.
Може да чува, но не може да отговаря.
Може да чува всичко, но е загубил способността си да отговаря.
Колко време е нужно да се възстанови?
Трябва да бъде наблюдаван. - Може ли да го видим?
Разбира се. - Добре.
Манси, докторът каза...
Манси, докторът каза, че...
Имах две опции.
Ники или Вир.
Избрах този, който беше непълен, но ме завършваше.
В НАШИ ДНИ
Как изглеждам днес?
Вир ми даде своя дял любов и я изживяхме.
Сега беше мой ред да отвърна със същото.
Честито, Вир.
Знаеш ли, днес става година, откакто се събрахме.
Ей, не ме карай да плача,
иначе сама ще изям цялата торта.
Моят сантиментален глупак!
Вир беше прав като каза,
че желанията на тялото имат собствена тежест.
Тази тежест никога не ни е товарила.
Единственото, което остана между нас, беше любовта,
приятелство... и много между двете.
Вир искаше да живеем заедно.
И сега живеем заедно.
Единствената разлика беше,
че аз не създавах хаос в къщата, а той нито веднъж не трябваше да чисти.
"Любовта е глагол, не е предмет." Джон Майер
A FIRST FILMS представя
един филм на ХАРИШ ВИАС
Превод: ^малките_вещици^ Специално за: WWW.BOLLYDREAM.COM