Съжалявам, Коди.
ПРЕДИ ДА СЕ СЪБУДЯ
Имаме кандидат, който може да е идеален за вас!
Коди. На осем години.
Майка му е умряла, когато е бил на три.
Дадохме го на двойка... Която се оказа "неподходяща".
Втората двойка, на която го дадохме го изоставиха.
Боже мой. - Веднъж отидох на проверка.
Открих го да живее сам в апартамента.
Сам? - Почти месец е живял така.
Съседите се обадиха, след като започнал да ходи от врата на врата.
Вижте, харесвам това дете..
По принцип не трябва да даваме мнения, но...
Той е находчив и издръжлив.
Не казвам, че тези неща не са му повлияли.
Предпазлив е, има проблеми със съня. - Разбира се.
Но въпреки всичко случило се, не позволява на съдбата да го сломи.
Това ме подсети за вас двамата.
Сега, след като сте одобрени мисля, че ще сте страхотни осиновители.
Моят въпрос към вас е:
Готови ли сте за това?
Може да оставим тази.
Сигурна ли си? Искам да кажа...
Мина много време.
Само тази.
Каквото и да е изпитвала... Казаха, че е станало бързо.
Даже не е разбрала какво се случва.
Всичко е било...
Не толкова зле, колкото си го представям.
И това ме утешава.
Много добре, Чарли.
Някой друг?
Решихме да осиновим дете, ще дойде утре.
Чудесно, Джеси. Поздравления. - Благодаря, Питър.
Как се чувстваш последните дни?
Все още не мога да спя нормално.
Пиете ли сънотворни? - Да.
Инсомнията се среща често.
"Сомния" означава "сънища" на латински.
Казано просто означава "без сънища".
А какво е едно дете? Нашите мечти,
нашите надежди и въплъщаването им.
Миналият път говорихме за апатията, през която много от нас са минали.
Да, не съм сигурна, че този стадий е зад мен.
Мисля, че е така, поне малко...
Но светът напълно е лишен от краски.
Как се справя Марк? Не сме го виждали отдавна.
Винаги казваме, че хората преживяват болката по различен начин.
При нас с Марк всичко протича различно.
Дистанцията между двойката е... - Често срещано. Да.
Просто ми се искаше да знам как да оправя нещата за него,
за нас.
И ми се искаше да бе продължил да идва с мен, защото...
това е единственият момент, в който се чувствам... Не знам...
Будна.
Готова ли си? - Така мисля.
Здравей. - Да отидем да ги поздравим.
Това са господин и госпожа Хобсън.
Здравей. - Как си?
Добро утро.
Добро утро. Как си?
Да ти помогна с кутията.
Не? Добре, както искаш, приятел.
Благодаря ти! Ще се грижа добре за нея.
Влизай. Заповядай.
Ето ни.
Няма нужда да правиш това.
Обувките цапат пода.
Имате хубава къща. - Благодаря.
Всичко е твое, Коди. Няма никакви забрани.
Ела, ще ти покажа моя "Екс Бокс",
или играеш на "Уии", предполагам.
Не знам на коя конзола играеш.
Мисля, че Марк е развълнуван, че има с кого да играе.
Играл ли си някога на тази? Спортна игра. Със сензори без джойстик.
Каквото правиш и човечето го прави. Можеш да се въртиш, хвърляш, риташ.
Човечето-го-прави същото. Ще ти покажа.
Яко е!
Скромно е. Искахме да я направиш по свой вкус.
Наистина ли? - Разбира се!
Сложих първото попаднало, ти си избери каквото искаш.
Коди колекционира пеперуди.
Така ли? - Наистина ли?
Харесвам тази стая.
Помни, това е само първата нощ. Всички сме заедно в това.
Добре ли си? - Харесват ми очите ти.
Благодаря. - Много са красиви.
Хайде да заспиваме.
Лека вечер, госпожа Хобсън.
Лека нощ, Коди. Сладки сънища!
Монарх
Много добре. Ето така.
Коя е любимата ти пица? - С ананас.
Така ли? Ще поръчаме една такава.
Ще празнуваме твоя първи ден.
Тръгваме. Готов ли си?
Нека кажем: "Добре дошъл, Коди". - Добре дошъл, Коди.
Можеш да седнеш точно там.
Добре, да отваряме учебниците. Готови ли сте?
Първата дума е...
Справяш ли се? - Добре съм.
Добре е.
Просто исках да съм сигурна, че все още мога да го чуя.
Той е добре.
Жизнените цикли в живота на пеперудите
Кофеин
Коя е тази? - Морфо Пелеида.
Звучи като супер герой.
А това е? Нещо като какавида?
Това е пашкул. Предпазва ги, докато пораснат.
Хайде, време е за лягане.
Ето така...
Ей сега идвам. - Добре, скъпа.
Подреждах стаята ти и без да искам намерих някой от твоите стимуланти.
Стимуланти? - Неща, които те държат буден.
Не ми харесва да спя. - Знам.
Но няма от какво да се страхуваш.
Има. - Какво?
"Ракомен".
Кой е това?
Идва, когато спя. Той яде хора.
Това не е хубаво. - Той изяде майка ми.
Знаеш ли, когато бях малка...
Вярвах, че има вещица, която дращи по прозореца.
Но беше просто дърво.
Клоните бяха пораснали и вятърът ги биеше в прозореца.
Когато разбрах това, вещицата не се върна повече.
Понякога нещата, които ни плашат се махат, когато ги разберем.
Не и Ракомен.
Сега си в нов дом и съм сигурна, че не може да те намери.
Той винаги е с мен. Така казва.
Направи, каквото трябваше.
Не може да има скривалище за сладко под леглото си.
Да, но сякаш наруших личното му пространство.
Не.
Просто си родител.
Когато влязохте, казахте нещо за призрак.
Имаше нещо! - Как изглеждаше?
Беше наметнат с нещо черно, което стигаше чак до пода!
Възможно е да сте била изплашена в този момент?
Разбира се! - Това, господин Лорън, е истерия.
Джес?
Тогава докторе, как си обяснявате какво се е случило с Ланс?
И това ли е истерия?
По-добре проверете след ден - два. - Благодаря, докторе.
Откъде се появиха?
Виждал ли си толкова много?
Имаме ли някакъв буркан?
Пеперудите излизат ли през нощта?
Може би са големи, красиви молци.
Какво? - Ухапа ме.
Пеперудите хапят ли? - Не...
Откъде са дошли?
Трябва ми капачка.
Какво, по дяволите...
Какво стана?
Снощи видях нещо.
Мисля, че беше Шон.
Знам, че всички имаме подобни сънища...
И усещането, че сме видели децата си в тълпата.
Но това беше различно.
И не мога да спря да мисля...
Че това е защото...
Продължи.
Той знае за Коди... и ми е ядосан.
Че си го заместила.
Да. Говорихме за нещо подобно отначало,
когато Марк искаше да продаде къщата.
Но ти отказа, защото... - Усещах, че е още там.
Каза, че си го виждала понякога.
Да.
Добре.
Трябва да разбереш относно сънищата,
че понякога могат да изглеждат доста реални, когато...
Това не беше сън.
Бях будна. - Няма значение.
Ако потискаме негативна емоция като вина или страх,
особено като добавим и проблеми със съня,
нашето подсъзнание ще намери начин да изрази тези емоции.
Дори и да сме будни.
Можем да сънуваме дори с отворени очи.
Нарича се "будно сънуване". Среща се доста често.
Стори ми се много реално.
Да, сигурен съм, че е така,
но подобен род сънища, всъщност всякакви сънища,
са разговори, които провеждаме със себе си.
Всеки персонаж в съня ти всъщност това си ти.
И когато се опитваме да погребем неприятни емоции,
или идеи, или се чувстваме заплашени,
понякога единствения проводник, който имат е нашето подсъзнание.
Нормално е да се чувстваме обсебени.
От миналото, от загубите, от децата, които сме изгубили.
Но, Джеси, знай...
Шон не обитава домът ти.
Въпросът е какво се опитваш да кажеш на самата себе си?
Какви потиснати емоции се опитват да излязат?
Красива е.
Това е Монарх.
Те нямат ли...?
Предполагам.
Слава Богу. Къде го намери този път?
Беше в стаята за поддръжка, която вече ще се заключва.
Не, на твоето място.
Знаеш къде отиваш.
Това ли е всичко?
Ще погледна.
Здравей, приятел.
Как си? Добре ли си?
Кой е това?
Нашият син.
Казваше се Шон.
Той къде е?
Ами... - Той е в Рая.
Там е и мама.
Разкажи ми, каква беше?
Не помня.
Шон как отиде на небето?
Искаше ни се да не беше.
Както съм сигурна, че не си искал майка ти да си отиде.
Изглежда забавен.
Страхувате ли се да не загубите колата си?
Звучи ли ви познато? Ако дължите повече
от десет хиляди долара на банката,
имаме програми за облекчаване на дълга.
Обадете ни се, за да поговорим за вашата програма за облекчаване.
Нашите експерти ще ви помогнат да намалите месечните си вноски...
Джес...
Виж кой се върна.
Откъде идват?
Не! Не.
Съжалявам.
Беше истински.
Видя го.
Докосна го.
Да, бях точно там.
Съжалявам.
Защо?
Моите сънища.
Какво имаш предвид, Коди?
Какво се случва, когато сънуваш?
Няма да го направя отново.
Моля ви, не ми се сърдете.
Приятелче, ние не... - Скъпи, не ти се сърдим.
Желая ти приятен ден, Джеси.
Аз също.
Така ми се иска да му чуем гласа.
Добре, кой иска да сложи масата?
Хайде, приятел. - Пица!
Мисля, че трябва да се потопиш. - Добре, добре.
Още една точка за теб, приятел.
Коди, спомняш ли си вчера пита за Шон?
Искаш ли да го видиш?
Да, моля.
Рожден ден, На плажа, Коледа
Кога за последно си имал истинска Коледа?
Не помня.
Тази година ще имаш.
Идва, идва!
Идвал е, идвал е!
Ето го. - Весела Коледа, скъпи.
Какво ли е? - Мисля, че е влакче.
Дали има свирка? - Шон писа ли за влакче, не помня.
Писа ли на Дядо Коледа за влакче?
Повдигни го, не се вижда.
"Полярният Експрес". Дядо Коледа живее там!
Съпротивлявай се, приятелче.
Често го поздравях по "ескимоски".
Виждаш ли как?
Къде отиваш приятелче?
Вчера не успя да се наспиш, нали?
В тази къща можеш да се отпуснеш.
Това е твоят дом.
Сега поспи.
Ще направя кафе. - Лягай си вече.
Трудно заспива. - Знам, скъпа. Ние също.
Да отиваме в леглото.
Ще направя още едно. - Добре, аз ще си лягам.
Джес?
Дойде! Дойде!
Сигурно това е влакчето!
Защо? Да не свири?
Коди.
Винаги ще бъда с теб.
Да си лягаме.
Какво е това?
"Ракомен".
Понякога като правя това, го държи надалеч.
Момчетата се прибраха! - Здравейте!
Върви.
Гладен ли си? - Да. Малко съм гладен.
Да? Добре. Отиди да си измиеш ръцете
и след това ще ми разкажеш как мина денят ти? Нали?
Ще поговорим ли за това?
Трябва да заспи.
Да, той трябва да заспи. Коди трябва да спи.
Джеси, това ли е причината? Или става въпрос за Шон?
Добре.
Какво правиш? - Не е редно, Джес.
Изглежда ми... грешно.
Когато пусна диска.
И оттогава...
Всичко не ми харесва.
Използваш го.
Използвам го? - Да.
Използвам го? - Обещахме да се грижим за това дете.
А не да го използваме като домашен проектор.
Това дете има нужда от сън.
И ако може да ни помогне...
Тази рана трябва да зарасне, Марк.
Може да ни помогне.
Това няма да ни помогне. - Видях лицето ти. И ти го усети.
Да, разбира се.
Ако искаш да лягаш, лягай.
Джес. - Ще остана. И ще чакам Шон.
Това не е твоят син, това не е Шон.
Не е нашият син.
Няма да позволя отново да ми го отнемат.
Отново?
Съжалявам.
Отново? - Съжалявам.
Не.
Не е честно.
Това не е честно!
Добре.
Готов ли си?
Ти започна, Тейт.
Тринайсет плюс пет?
Пейтън? - 18?
Петнайсет плюс четири?
Хънтър? - 19.
Добре.
Седем плюс тринайсет?
Сара. - 20?
Девет плюс четиринайсет?
Следващият път, ако не се чувстваш добре
може би трябва да отидеш при сестрата.
Може ли да остана тук?
Трябва да изляза, само за минута, поседи и си почини.
Коди, какво стана? - Да се прибираме.
Какво стана? - Едно момче избяга.
Какво?
Правил го е и преди, той е лошо дете Да се прибираме вкъщи, моля те?
Добре.
Добре ли си? - Да.
Нещо се криеш тази вечер от нас.
Съжалявам, не се чувствам добре.
Не се чувстваш добре?
Я да те погледна.
Притесняваш се за това, което се случи в училище днес?
Вярвам, че всичко ще е наред и момчето ще се оправи.
Лека нощ. - Лека нощ.
Ти също...
Няма да е лошо да поспиш малко?
Сега ще дойда..
Отново сънува кошмар! Отново сънува кошмар!
Буден съм! Буден съм!
Коди! Коди!
Буден съм! Буден съм! - Държа те. Държа те.
Буден съм! Буден съм!
Всичко е наред.
Болен съм, не искам да ходя на училище.
Болен, а? - Да, господине.
Колко жалко. Предполагам, че не ти се пазарува днес.
Да вземем някои неща за новата ти стая.
Не мисля, че ги заслужавам.
Ако знам нещо... То е, че заслужаваш един хубав ден.
От колко време не е спал?
Поне два дни. Случва се откакто дойде вкъщи.
Ще му изпиша "3олпидем". Детско лекарство.
Хапче преди лягане ще свърши работа.
Това е за начало. Не може да не спи с дни!
Липсата на сън на тази възраст води до сериозни увреждания.
Благодаря ви.
Здравейте. - Здравейте.
Мога ли да ви помогна? - Аз съм детектив Браун.
Това е полицай Мъри.
Искаме да зададем няколко въпроса на детето ви
относно инцидента в училище.
Коди, ела тук.
Добре. Винт. - Винт.
Отвертка! - Отвертка.
Трябва да я покрием с нещо, преди да слезем, нали?
Ето го. - Изглеждаш по-добре.
Чувствам се по-добре. - Добре.
Полицията се отби. - Какво искаха?
По-добре съм, искаш ли да видиш новото ми легло - състезателна кола?
Състезателна кола? - Ще стигнем до това.
Детето от училището още липсва. - Защо дойдоха тук?
Предполагам са изключили вероятността за похищение.
Коди го е видял последен. - Как умря Шон?
Какво?
Просто се чудех.
Добре, приятелче. Защо не отидеш да сложиш масата.
След минутка идваме.
"ЗОЛПИДЕМ"
Добре! Все едно играем "морски шах".
Аз играя много. - Добре.
Здравейте. - Здравей.
Какво мислиш? - Много оранжево.
В смисъл, благодаря, че не е пурпурно?
Какво е това? - Заповядай.
Добре! Благодаря.
Да ви е сладко.
Ядеш с вилица?
Много си цивилизован.
Днес беше забавно.
Днес беше най-хубавият ден в живота ми!
Така ли? В моя също.
Слушай...
Относно въпроса, който зададе.
По-рано...
Шон се удави. Нещастен случай.
И след това разбрахме, че не можем да имаме повече деца...
Съжалявам, че попитах.
Не. Имаш право да знаеш.
Но е важно да знаеш,
че нищо подобно няма да се случи с теб.
Добре ли си?
Не мисля, че съм.
Ти си страхотна майка.
На това дете...
Му трябва страхотна майка.
А ти имаш нужда от дете, страхотно съвпадение!
Нищо друго не ни трябва.
Знам, че си мислиш, че не е така,
и Бог знае, че част от мен се чувства по същия начин.
Но това не е вярно!
Да си лягаме.
Добре.
Да.
Шон?
Коди. Коди, събуди се. Събуди се.
Събуди се!
Марк. - Не се събужда!
Няма да се събуди известно време.
Какво си направила?
Коди!
Събуди се! Събуди се!
Махни се оттук!
Събужда се! Събужда се!
Ето! Будна е!
Будна е!
След показанията, г-жо Хобсън
ще ви свържа с някой от социалните служби.
Социални служби? - Защо дрогирахте детето?
Дадох му приспивателно. Доктора го изписа.
Знаете ли къде е бил съпругът ви вчера по обед?
Къде го водите? - Има ли някаква причина
да се навърта около училището. - Не, не, не.
Извинете, но трябва да изведем детето от къщата!
Госпожо, моля ви.
Натали, не ми се обадихте.
Бях в полицията, цяла нощ.
Къде е той?
Вече не е ваша работа.
Къде е съпругът ви?
Не знам. За това трябва да говоря с Коди.
Не мога да ви помогна.
Трябва да разбера повече за него.
Повече за сънищата.
Чувала си това и преди.
Имаме няколко групи за поддръжка
и добри терапевти специализирани в домашното насилие
Искам да се свържеш с тях да потърсиш помощ.
И не искам да те виждам отново.
СЛУЖБА ЗАЩИТА НА ДЕТЕТО
ДОКЛАД ЗА ИЗЧЕЗНАЛ ЧОВЕК СЕКРЕТНО
ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА НЕЗАБАВНО ПРИЕМАНЕ В ПСИХОДИСПАНСЕР
Пациентът твърди, че демони са похитили съпругата му.
ПСИХОДИСПАНСЕР "СВЕТИ ИДЪН"
Здравейте, как да ви помогна? - Искам да видя Уилън Янг.
Уилън. Имаш посетител.
Благодаря ви.
Какво мога да направя за вас?
Тук съм, за да поговорим за Коди Морган.
Тук пише, че със съпругата ви Катрин...
сте се грижили за Коди 15 месеца.
Преди да бъде даден на Питър и Дорис Клемънс.
Какво знаете за тях?
Изчезнали са преди година. Точно както съпругата ви.
За какво става въпрос, госпожице?
Говорим за това какво се случва, когато сънува.
И аз съм го виждала. - А ето какво...
Видях го...
Когато взе съпруга ми.
Не бих казвал това тук. Ще ви натъпчат с хапчета.
Щом не знаете за какво говоря... - Чакайте.
Съжалявам, тук като слушаш дълго докторите,
започва да ти се струва, че наистина си откачил!
Моля ви.
Сънищата на това малко момче стават реалност.
Реални и истински.
Това е нещо невероятно и красиво.
Освен, когато са кошмари.
Те са... - Опасни.
Смъртоносни.
Мога ли да го върна?
Съпругът ми.
Не знам.
Откъдето и да идва това нещо... ги взима със себе си.
Ако съществуват, то те съществуват само в съзнанието на Коди.
Откъде знаете това?
С Кейти отгледахме две деца преди Коди.
Майка му е умряла, няма други близки.
Беше сладък... независим.
Мислех, че ще стане художник.
Всичко започна с пеперудите.
Продължи със седмици.
За нас това беше вълшебство.
И тогава Кейти се разболя.
Много силна простуда.
И това видимо много натъжи Коди.
И тогава...
Съжалявам.
Но не беше Кейти.
Беше просто негов спомен.
Това бе всичко, което ми остана.
Беше много малък. Прекалено малък...
За да има ясни спомени за нея.
И го намразих заради това.
Знам, че не трябваше, но Бог да ми прости, мразех го.
Но не можех да го направя. Не можех.
Ако го бях направил, съпругът ви щеше да е жив.
И другото семейство щеше да е живо.
Може би вие ще можете...
Да успеете там, където аз се провалих.
Не.
Не! - Това е единственият начин.
Благодаря за отделеното време.
Съжалявам за вашата загуба.
Наистина ли ще заложиш живота си, че няма да има кошмари?
Не е виновен той. - Това ще е милосърдие.
Някой трябва да го направи!
Знаете ли нещо за биологичната му майка?
Няма нищо в досието.
Само, че е умряла.
Предполагам, че е по същия начин както жена ми.
Както вашия съпруг.
Какво се надяваш да откриеш?
МОРГАН, КОДИ БОЛНИЦА „МЕРИЪН"
Д-р Тенънт каза да се върна с историята на заболяването.
Опитал е да се свърже с мен. - Имате ли номера на пациента?
Не, всичко, което имам е име и дата.
Сестрата каза, че не е спал заради кошмарите.
Две нощи подред. А може и повече!
Но по правилата не трябва да допускаме това.
Искам да остана с него тази вечер, ако не е проблем.
Подписали сте се за досието, може да го вземете.
Тук е номерът с историята на заболяването.
Колко време ги съхранявате?
Ако никой не ги поиска може още да са долу.
АНДРЕА МОРГАН
Не! Не! - Коди, за твое добро е.
Не искам да наранявам никой!
Ще отнеме секунда.
Браво, синко.
Мой подопечен е преместен. Къде е, за да изпратя отчетите.
Натали Фридман. Ф-Р-И-Д-М-А-Н.
Номер на опекуна -1-1-7-1-4
Коди Морган.
Къде е той?
Мамо.
Коди.
В какавидите...
растат в безопасност.
Пусни ги да си отидат.
Чакай!
Ще го заведа вкъщи.
Това е за теб.
Това е дневникът й.
Казвала се е Андреа Морган.
И съдейки по прочетеното... те е обичала много.
Когато си бил бебе е забелязала, че си специален.
Че ще бъдете двамата срещу света.
Писала е много за теб и за твоята дарба.
И как с удоволствие е гледала как растеш.
Престанала е да пише, не защото не е искала повече.
Мисля, че се е разболяла.
Понякога се случва.
Това са изследванията на майка ти.
Виждаш ли тази дума там?
"Кенкър"?
Не точно.
РАК НА ПАНКРЕАСА
Трудно е да се обясни на децата какво точно е ракът.
С думи, които да разберат.
Майка ти много бързо се е изменила външно.
Вече е била на животоподдържащи системи...
Започнали да търсят осиновители,
но са те завели да я видиш за последен път.
Да се сбогуваш.
Трудно си чувал гласът й,
но знам, че се опитала да ти каже най-важното...
Единственото, което не е искала да забравиш.
Аз...
Винаги... ще бъда... с теб.
С възрастта... Постепенно си забравил това...
И си казвал на хората, че "Кенкър" е изял майка ти.
А по-късно, дори си си го представял.
"Кенкермън"... той изяде мама.
В твоето въображение, Коди.
Имаш невероятно и специално въображение,
което го е направило истински.
Толкова съжалявам.
Използвах те, както направих с Шон.
Но няма да направя това отново.
Никога!
Ето така. Близо до мен.
Помниш, нали? Няма от какво да се боиш, нали?
Ще бъда с теб през цялата нощ.
Ще ми разкажеш ли приказка?
Разбира се.
Имало едно време...
Едно много специално момче,
което се нуждаело от майка.
И една тъжна майка, която се нуждаела от син.
С щастлив край ли е?
Мисля, че да.
Краят ще е щастлив.
Изглежда, че няма как да е...
Заради всички тези хора, които изчезнаха.
Никой не изчезва безследно. Или завинаги.
Защото живеят в паметта и сърцата ни.
В тази история грубиянът от училище ще се събуди в леглото си,
сякаш нищо не се е случило.
И всичко, заради което е бил толкова лош и тъжен ще е изчезнало.
А добрата жена, която се грижеше за детето,
ще се върне при съпруга си и ще заживеят щастливо.
А татко...
Татко получи най-хубавия подарък.
А може ли да се случи наистина?
Мисля, че зависи от теб, Коди.
Имаш невероятна дарба.
Кой знае какво ще стане, когато се развие?
Благодаря, че ме доведе вкъщи...
Мамо.
Режисьор МАЙК ФЛАНЕГАН
Сценарий МАЙК ФЛАНЕГАН и ДЖЕФ ХАУЪРД
Преводач МАРИЕТА ЗЛАТЕВА
© 2021 Translator's Heaven subs.sab.bz