Нямаше избор. Знаел е с какво се захваща.
Приключихме.
Нищо не постигнахме. Силко е на свобода.
Не разбираш ли, че и аз съм част от това?
Следващите родители, чието дете няма да се прибере...
Не знам къде да го отнеса. Тук ли да го оставя?
Винаги си бил част от това.
Досега не си го виждал. Едно мъртво дете?
Благодарение на хора като теб и Силко има стотици деца като него.
Край. - Не и за мен.
Свали ги.
Накарай ме.
Не може да си тръгнеш с тях. - Ще трябва да убиеш още един.
Няма да успееш сама.
Отдавна горните не са били толкова смели.
Говори каквото искаш, но шерифът вършеше работа.
Джинкс не мислеше така. - Ще подкупим друг.
Ще направиш ли нещо за боклука, убил момчето ми?
Нека позная. Джинкс ще се погрижи.
Както се грижи за всичко останало.
Всички скърбим за загубата на сина ти, Рени.
Поне имаме утехата, че загина, борейки се за каузата ни.
Вместо в някакъв жалък спор, както често се случва тук.
Ти ли говориш за саможертви за каузата?
Къде е Джинкс?
Помогни й с трупа.
Виктор, знам, че това вероятно няма да види бял свят.
Наблюдавам те как работиш неуморно, за да подобриш света.
Не бих си простила, ако не опитам.
Всеки има своята роля, нали?
Добре.
Ноксианското вино е силно. Гроздето е закоравяло от климата.
Както всичко останало, оцеляло в Ноксус.
Мел, искаш ли?
Напусни.
Стой настрана от Джейс! - Наистина го харесваш.
Връщай се в кораба си и се разкарай от града ми.
Стегни се, не съм те възпитала така.
В беда сме, Мел.
Убиецът на брат ти не мисли, че сме квит.
Ресурсите му са повече от нашите.
Ако ще има хекстек оръжия, трябва да ги имаме.
Пилтовър не е поле за изпитания.
Ускорих процеса, който започна.
Исках да защитя града от хора като теб.
А ти би започнала война, само за да се прикриеш.
Бих запалила света, за да защитя семейството ни.
Спрях да съм част от семейството, когато ме отпъди.
Защо го направи?
Защото ме правеше слаба!
Не понасях погледа ти, когато вземах решения, за да ни опазя!
Оръжието ни трябва, Мел.
Нека се разрази война.
Прибери се у дома и заеми мястото си до мен.
Там ти е мястото.
Съжалявам. Не знам къде би предпочела.
Съжалявам.
Прекъсвам ли?
Помниш ли състезанието за изтъкнати иноватори?
Затягаше гайките в каретата.
Клатеха двигателя и всичко тракаше.
Реших, че някой зъбец ще извади нечие око.
Поне не повърна.
Всичко имаше смисъл.
Трябва да го унищожиш.
Знам. - Хексядрото.
Не мога да го направя.
Ти го направи. Моля те.
А болестта ти? Без Хексядрото...
Обещай ми.
Добре.
Обещавам.
Отнесохме се. Изгубихме мечтата си.
В стремежа си към величие не можахме да направим добро.
Трябва да постъпим правилно.
Зает съм.
Когато извади Вандър от играта,
реших, че ти си човекът, можещ да управлява компанията.
Отношението, инстинктът, окото.
Беше всичко необходимо. Винаги две крачки напред.
Времето те надмина, старче.
С него си, нали? - Издъни се, Силко.
Млад си, за да помниш какъв беше градът преди компанията.
Нямахме нищо.
Знаеш ли какво ни крепеше?
Верността.
Братя и сестри срещу всичко, пред което ни изправяше светът.
Сега съм принуден да споделям въздуха с паразити като теб.
Които се хранят с наследствата си.
Днес ще умреш, Силко.
Цял живот знам за този риск.
Все още вярвам във верността.
Щях да убия сина ти заради това, но вече е късно.
Изчезвай.
Изкуши ли те? - Не и червей като него.
Няма да е последният.
Перфектно място за засада.
Без чука си.
Напомниха ми какво ни сближава.
Заплахите отвъд стените. - Градът има къса памет.
Прогрес.
Не бих стоял на пътя му.
Свободна търговия, амнистия, достъп до Хекспортите.
Мислиш ли, че може да искаш това?
Оценявам нападението ти. Не мислех, че ти стиска.
Последвалата молба за преговори те издаде.
Страхуваш се. - Така е.
Видях как би изглеждала войната помежду ни.
Нямате никакъв шанс. Съветът не го интересува.
Опитвам се да ви спася от изтребление.
Вече не си новобранецът от Академията.
Ако искаш мир, това е цената.
Спри производството на Трептене. - Наполовина е.
Върни камъка. И искам Джинкс.
Трябва да плати за стореното.
Престъпленията не са нейни, работеше за мен.
Повярвай, ако имаше шанс, щеше да гниеш в Стилуотър.
Не може да отрежем главата на змията.
И двамата имаме неприятни роли. Дай ми Джинкс и ще имаш Заун.
Удивително.
Случило се е още по твое време?
Как сте го постигнали толкова бързо?
Ще се изненадаш какво можеш, когато животът ти зависи от това.
Защо тази форма? Има по-сигурни начини за транспорт.
Подпалвачи!
Не е достатъчно да им даваш, за да оцелеят.
Трябва им нещо, заради което да живеят.
Хиляди пъти съм си представял този момент.
Никога така. Всичко, което сме искали.
Момчето дори не се пазари.
А аз губя само проблеми.
Вече има смисъл, братко.
Има ли по-голяма загуба от тази на дъщеря?
По дяволите.
Разкарай се.
Всички да излязат.
Поработи върху гарда си.
Де да можех да ти кажа, че става по-лесно.
Би било лъжа.
Мога да ти кажа, че тя има нужда от теб.
Всички се нуждаят от теб. Какво ще кажеш?
Това е моето момиче.
Силко.
Браво, сестричке.
Съветници.
Скорошните ми действия под земята показаха две неща.
Не мога да управлявам хората там. Нито пък вие.
Възможността да покажем състраданието си,
отдадеността и солидарността си отмина.
С право не ни вярват. - Движиш се по ръба, Джейс.
Моите уважения, но вече не ми пука какво мислите за мен.
Освен ти. Беше права. Винаги си била права.
Дните ми тук са преброени, но дойдох с Виктор.
С колегата ми от Заун имаме последно предложение.
Джейс сключи мир със Силко.
В замяна на независимостта на подземния град.
Глупости! Имаме процедури...
Мислех, че приключих с това място.
Не трябваше да прибързвам.
Паудър? - Нищо не остава мъртво.
Сами ли сме? - Засега.
Може би завинаги.
Искаш ли да знаеш една тайна?
Силко мисли, че създаде Джинкс.
С бръщолевенията и трудните си уроци.
Премахни съмненията си, Джинкс. Бъди това, от което ги е страх.
Сякаш всичко е същото, както Вандър го остави.
Не той създаде Джинкс.
Ти го направи.
Съжалявам, Паудър. Не съм искала да те оставям.
Не си си тръгвала. Постоянно те чувах.
Сенки по улиците, тръпки по врата ми.
Гласът ти ми даваше сили.
Повдигаше ме, когато всичко беше черно.
Ти си причината да съм жива.
Толкова нощи бях в онзи затвор.
На студения под, гладна и в кръв броях часовете.
Крепеше ме единствено мисълта да се върна при теб.
Все още ли сме сестри?
Нищо не може да го промени.
Знаех си, че ще се върнеш? - Какво става?
Не. - Отне ни всичко.
Тук намушка Вандър в гърба. Същото щеше да стори и с мен.
Повтаряше, че си ме изоставила, а знаеше истината.
Лъжец.
Някой липсва.
Сутринта посетих гаджето ти.
Какво си направила?
Направих й закуска.
Не!
Не съм толкова луда.
Паудър, не я забърквай.
Сега...
Къде да седна?
Ти решаваш.
Накарай я да се махне. Моля те.
Прати я вкъщи.
И Паудър ще се върне.
Не мога.
Не! Паудър, чуй ме.
Можем да си тръгнем. Махаме се, без да се връщаме повече.
Къде ще отидем? Не, не казва това.
Ще загърбим всичко. Няма да го видиш повече.
Какво имаш да кажеш?
Казва се Джинкс. Лъже.
Скоро ще осъзнае, че вече не си онова момиче и ще те предаде.
Не лъжеш, нали? Не би ме излъгала отново.
Не лъжа. Обещавам, че съм на твоя страна.
Млъквай! Говорим!
Горните ми предложиха всичко.
Независимост, място в Съвета.
В замяна на теб. Да горят в ада.
Всички ни предават, Джинкс. Вандър, тя.
Никога няма да разберат. Само ние сме.
Ти си ми дъщеря. Никога няма да те изоставя.
Свали оръжието!
Недей, моля те.
Време е да ги оставим. - Не! Спрете!
Свали оръжието.
Почакай, сестра ми е.
Вай, твърде луда е.
Не.
Внимавай!
Довърши. - Паудър, събуди се!
Спомни си коя си! Знам, че помниш!
Представи си Майло! Клагър! - Спри.
Вандър! - Не я слушай!
Татко!
Мама!
Мен!
Не!
Не...
Съжалявам.
Никога нямаше да те предам на тях.
За нищо на света.
Не плачи. Перфектна си.
Паудър?
Всичко е наред.
Всичко ще се оправи.
Мислех, че ще ме обичаш както преди.
Въпреки, че съм различна.
Но и ти си се променила.
За новите нас.
Ще им покажем. Ще им дадем да се разберат.
Подкрепям предложението на съветник Талис за мир.
Превод: Koen http://subs.sab.bz