Почти стигнахме.
Паудър, ела да видиш.
Хубаво е да се качим горе.
Някой ден ще летя с такова. - А аз ще го сваля.
Вай, сигурна ли си?
Ако ни хванат... - Няма да ни хванат.
Ще се измъкнем, преди някой да забележи.
Следвайте ме. Не поглеждайте надолу.
Не можеше ли просто да отидем? - Не бива да ни виждат.
Дотук бяхме. - Ти си виновна, Вай.
Ще я взема. - Паудър, погледни ме.
Какво ти казах?
Готова съм. - Точно така.
А ако Вандър разбере, че сме тук?
Мислиш ли, че някой от горната страна огладнява?
Вандър е правил същото, когато е бил на нашите години.
Отивам. С мен ли сте, или не?
Вандър ще ни убие. - Само, ако се издъним.
Не се дънете.
Чисто е.
Кой си заключва балкона?
Долу има много полицаи. - Защото сме на правилното място.
Ще отвориш ли скоро вратата? - Работя по въпроса.
Само аз знам как да разбивам ключалки, така, че предлагам...
Животни.
Клагър, веднъж да си прав.
Определено не бива да сме тук.
Сигурно е изобретател.
Мисля, че това е истинско Валдиани.
А това?
Това е тример за нос.
Бъди нащрек за всичко ценно, Паудър.
Преди Майло да напълни торбата с боклуци.
Хора?
Вай, как открихме това място?
Малкия ми го каза.
Малкия ли? - Не започвай, хайде.
Как може някой да има толкова неща? - Трябва да се родиш с късмет.
Майло.
Паудър, трябва да тръгваме. - Ехо?
Има ли някой?
Хайде.
Всичко ще е наред. Качете се на покрива.
Дръжте се!
Пазете се!
Внимавайте!
Мамка му.
Спрете на място!
Хванете ги!
Внимавайте!
Долу!
Не можете да избягате!
Оттук!
Мърдай!
Не отново. Ризата ми е нова.
Мислех, че повече няма да го правим. - Това е последният път.
Какво се случи? - Не знам, нищо не съм направила.
Ще напълним библиотека с нещата, които не си сторила.
Обрахме пентхаус в Пилтовър под носа на полицаите.
Ако сте приключили с обвиненията, да се прибираме вкъщи.
Добра плячка. - Може да се каже.
Чух за екшън отвъд реката.
Някой е разбутал кошера. - Така ли?
Донесохте тази бъркотия до улиците ми.
Твоите улици ли? - Не искаме неприятности.
Чу ли, Декърд? Не искат неприятности.
Неприятностите сами ви намират. Не е нужно да става грозно.
Споделете плячката и сме квит. - Твърде много се трудихме...
Само малко? - Само...
Все пак денят ще се окаже добър.
Чакайте!
Искаш ли да видиш как ще свърши това?
Къде е Паудър?
Малка...
Трябваш ми, Маузър!
Не!
Какво си сторила? - Съжалявам.
Опитах да го отблъсна с Маузър, но не сработи.
Кой го предвиди? - Не биваше да ходим там.
Няма значение, вещите ги няма. Нищо, Паудър, поне си добре.
Ами ние?
Бият ме, а на нея й се разминава? - Да.
Всеки път, когато тя дойде, нещо се обърква.
Урочасва всяка задача. - Достатъчно, Майло.
Спокойно!
Разкарай се, трябва да плащаш! - Виж!
Внимавай.
С това сделката ни е завършена.
Предполагам, че е така.
Почакай малко.
Не се съгласихме на това.
Търсенето на стоките ти спадна, откакто се договорихме.
Това е новата цена. - Почакай, бяхме се договорили.
10 000.
Рисков бизнес. - Десет.
Цената е справедлива. Вземи ги.
Не, не мога да го направя.
Избирай.
Имате ли нужда от нещо? - Остави ни.
Сигурни ли сте? - Разкарай се.
Мисля, че знам какво ви трябва.
Май не слушаш, барман... - Съвет.
Не заплашвайте човека, който налива питиетата.
Ти си Вандър. - Хрътката на подземния свят.
Очаквах някого по-млад.
Очаквахме почтени търговци. Всички сме разочаровани.
Сбъркал си, приятелю. Преговаряхме.
Сега говорим на един език.
Дайте на Хък дължимото и ще си тръгнете невредими от тук.
Имаме ли сделка?
Гадост. - Ще се научиш да го харесваш.
Добре дошли в Коридорите.
Вандър не бива да разбира. - Паудър се погрижи за това.
Опитах се. Не разбираш. По-голям и по-едър си.
Не е честно. - Стой с нас, поеми някой удар.
Добре ли сте? - Не сме били по-добре.
Добре.
Предполагам, че нищо не знаете за експлозията и преследването.
Четири бягащи деца.
Какво си мислехте? - Че можем да се справим.
Така ли? - Планирахме всичко, не ни видяха.
Взривили сте сграда. - Не...
Замисли ли се какво можеше да ти се случи?
А на тях?
Кой ви даде информация?
Чухме го в магазина на Бензо. - От кого?
Малкия.
Аз ги заведох. Ако ще се сърдиш, сърди се на мен.
Казваш, че трябва да си заслужим мястото.
Повтарям, че северната страна е забранена.
Не се бъркаме в Пилтовър. - Защо?
Имат предостатъчно, а ние едва оцеляваме.
Откога ти харесва да живееш в чужда сянка?
Всички да излязат.
Седни.
Добре ми е. - Сядай.
Децата взимат пример от теб. - Знам.
Не знаеш. Щом е така, не може да бъдеш егоист.
Кажеш ли да бягат, бягат. Кажеш ли да плуват, гмуркат се.
Искаш ли да запалят огън, идват с бензин.
Каквото и да стане, отговорността е твоя.
Както аз съм отговорен за случващото се тук.
Ако сме проблем за Пилтовър, ще пратят полицаите.
Защо да им се подчиняваме?
Да им напомним, че улиците са наши.
Не ме слушаш. Този път?
Няма да разреши проблемите ни. Само ще създаде повече.
Ясно ли е?
Как получи това? - Някакъв идиот ни следваше.
От нашата страна ли? Кой?
Не знам, искаше плячката.
Къде е? - Изгубихме я.
Всичко ли? Добре.
Не могат да те свържат със случилото се.
Ще се покриеш за малко, разбра ли? - Добре.
Всичко ще е наред, нали? - Ще се погрижа.
Даде на идиота да се разбере, нали?
Ставай, Клагър, излизаме.
Сега ли?
Това е мое! - Искате да сте възрастни, нали?
Знаете, че не бива да се връщате с празни ръце.
Ще поговоря с информатора ви.
Кажи ми точно какво се случи горе.
Тя е проблемът. - Майло...
Помниш ли какво имаше в торбата? Изгуби най-голямата плячка.
Направи грешка. - Кога не е правила?
Млада е. - Не ме занасяй.
Бяхме по-умни, дори когато бяхме по-малки.
Майло, прав си. Паудър не може много неща.
Не е нужно да ми казваш.
Например, да се оплаква за всичко. - Какво?
И да се перчи. - Виждам накъде биеш.
Да се кара с останалите от групата. - Вай...
Да казва на непознати, че имаме добра плячка.
Не исках. - Паудър е мой проблем.
Твоят е, че не знаеш кога да млъкнеш, но ще ти помогна.
Виждаш ли изражението ми? Означава, че е време да млъкнеш.
Но...
Никой да не влиза.
Затворено е. - Отвори.
Отнеси безполезните си боклуци другаде.
Чудесно, собственикът е най-лошият бизнесмен, когото познавам.
Еко, какво става с онова нещо?
Дай ми време. Зъбното колело е заклещено.
После ще довършиш. С Вандър ще говорим.
Но... - Тръгвай.
Клагър. - Здравей, Малкия.
Подранил си, все още пресмятаме събраното.
Не мога да ти кажа цифри...
Какво искаш да кажеш с това? - Предполагам, че си чул.
Аз и половината подземен град.
Защо са толкова глупави? - Младите мислят, че така е редно.
Вай е една от тях. Постоянно си навлича проблеми.
Растат, Вандър.
Пишат собствени истории. Не може да ги защитаваш вечно.
Някой ги е следил.
Доста хора от това, което чух. - Не полицаите.
Някой от нашата страна. - Кой?
Има и по-лоши от полицаите. И двамата го знаем.
Надявах се да си на работа.
Отидохте ли? - Да.
Как откри онова място? - Бихте ли се с полицаите?
Не, не точно. - Вай срита ли им задниците?
Да, че как иначе. - Показа ми някои движения, виж.
Да, такива са. Как разбра за мястото?
Един странен тип дойде и купи доста неща от Бензо.
Плати в злато, без да се пазари.
Продадох му ги двойно. Мухльо.
Как разбра къде живее? - Проследих го.
Как иначе? - Ясно.
Мамка му.
Няма нищо, тръгвай.
Здравейте.
Добър вечер, приятели. - Мамка му.
С нещо да ви помогна?
Някакви боклуци нападнаха сграда, но вече го знаеш.
Търсим нарушителите. - Имате ли описание?
Точно онези, за които си мислиш с дебелата си глава.
Мислиш, че главата ми е дебела? - Малко над нормалната.
Слушай, нещастен... - Защо не се разходиш, Маркъс?
Успокой се. Тръгвай.
Довела си чаровно момче.
Не му обръщайте внимание, не знае кога да млъкне.
Някои неща са еднакви отгоре и отдолу.
Това горе мина границата. - Има ли пострадали?
Беше взривена сграда. Как мислиш?
Ще се погрижим за извършителите.
Магазинът беше на кираманите. Знаеш ли какво имаше вътре?
Това място е като сладкарница, сравнение с него.
Съветът иска да накаже някого.
Хората да се чувстват в безопасност. - Да, горните хора.
Имахме сделка, Вандър.
Държиш хората извън улиците ми и не ти се бъркам в работата.
Дай ми име, ще го направим тихо.
Няма да разберат, че си замесен. - Не мога да го направя.
Явно не схващаш колко е сериозно.
Ако тази вечер не арестувам някого, следващия път ще дойда с цяла армия.
Знаем как ще свърши всичко.
Съжалявам, Грейсън. Не мога да предавам хората си.
Ако си промениш мнението, това ще стигне до мен.
Само мен.
Този как ще го наречеш? - Уискър.
Искаш ли да поговорим за днес? - Какъв е смисълът?
Винаги провалям всичко. - Никой не го е казал.
Не, просто сте били по-умни на половината на годините ми.
Чу ги, не съм боец.
Не е нужно да бъдеш.
Аз имам тези, а ти тези.
Не работят. - Ще сработят.
Ела с мен. - Какво?
Хайде.
Какво правим тук? - Виждаш ли улея по канала?
Там Клагър си заклещи крака, бягайки от полицаите.
Решиха, че е забавно и го оставиха там.
Цяла нощ прекара така, преди да го открием.
Онзи знак.
Виждаш ли го?
Майло се спъна в кофа с боя, опитвайки да нарисува среден пръст.
Задникът му остави петното.
А това?
Когато бях малка, един хвърли любимата ми играчка там горе.
Идвах през нощта да я гледам.
Надявах се вятърът или някоя птица да я съборят.
Всички сме имали лоши дни.
Но се учим и не се делим.
Забравих. Тези ми бяха в джоба.
От апартамента са. - Какво представляват?
Не знам.
Да ги покажем ли на Вандър? - Не.
Да ги запазим в тайна.
Майло греши, Паудър. По-силна си, отколкото мислиш.
Един ден този град ще ни уважава.
Трябваше да ги следваш, без да се намесваш.
Съжалявам, изненадаха ни.
Сега съучастникът му задава въпроси за теб.
Няма да поема такъв риск.
Децата са виновни за експлозията в горния град.
Те ли бяха? - Горните търсят тях.
Вандър е в беда.
Най-умното нещо, което си казвал, момче.
Дайте му храна.
Не го пускайте на улицата.
Срокът ни се съкрати.
Почти е готово.
Покажи ми.
Време е за ядене.
А страничните ефекти?
Стабилизират се.
Избра ли кого да тестваш?
Някой току-що стана доброволец.
Превод: Koen http://subs.sab.bz