Превод: Nakaya
В Сан Диего е 24 градуса,
а песен номер едно все още е "Blush" на Куп.
Имам рожден ден! Имам рожден ден!
Ето ме! Ето ме! Ето ме!
Да!
Това е импровизиран танц с най-добрата ми приятелка от първи клас!
Защото имаш рожден ден!
Давай, давай. Работи, работи. Сега ниско.
Обичам тази песен, но съм страшно гладна.
Добре, имам нужда от помощ.
Въпрос. Какво мислиш? Това е шик или криза в живота ми?
В момента приличаш на лампата, така че…
- Шапката ще помогне ли? - Не.
Грубо!
- Ето. - Благодаря.
Добре, началото на моята вечер ще бъде в клуба,
където прекарах цял следобед, за да украсявам ВИП зоната.
- Имам една щура идея. - Слушам те.
Вместо да излизаме за рождения ти ден, защо не си останем вкъщи,
ще си облечем клинове и ще решаваме пъзели като преди,
ще поръчаме още нудъли?
Не, не. Няма да си оставаме вкъщи. Това е седмицата на рождения ми ден.
Трябва да започна своята 25 годишнина със стил!
Премина през последните 4 години със стил. Една нощ няма да те убие.
Освен това не сме редили пъзели от седмици. Виж Мона.
Усмивката и липсва и е някак депресиращо.
Няма да се откажа от началото на партито си. Това е традиция. Приятелите ми го очакват.
Най-добрата ти приятелка има дълга седмица пред себе си.
Тъкмо ме направиха една от младшите сътрудници проучване
в екип, изучаващ изкопаеми зъби на торбести.
Не разбирам съвсем какво означава това, но честито!
Аз съм една от трима асистенти, не е кой знае...
Не, не! Голяма работа е. Трябва да го отпразнуваш.
Защото знаеш ли какво? Тази вечер е за празнуване!
Добре. Ще се преоблека. Отново.
Така трябва. Тази нощ ще бъде забавна, обещавам.
Тръгваме след час.
Обичам те, най-добрата ми приятелка от както бяхме на 6!
Добре.
Между другото, казах ли ти колко сладко изглеждаш?
Да, мисля, че го направи около 19 пъти. Разбрах.
Добре. Всеки път изглеждаш толкова очарователно.
- Обичам тази рокля. - Благодаря. Кой ще идва тази вечер?
Добре. Кейла ще дойде. Мади също.
Нанасяте ли се?
Здрасти.
Разбира се, че се нанасяте. Не знам защо попитах.
Здравей, ние сме ти съседки.
Аз съм Каси, а това е високоинтелигентната ми съквартирантка,
Лиса. Лиса.
Прекарвам деня си покрай динозавърски кости,
затова не съм свикнала много да разговарям с хора.
- Добре. - Тя работи в Националния исторически музей.
Да, аз композирам музика за видео игри по цял ден,
затова и аз не общувам много с хора.
Извинете, аз съм Макс, между другото.
Бих ви подал ръка, но почти със сигурност ще изтърва това,
а отчаяно се нуждая от тези чиний.
- Ето. Нека ти отворя вратата. - Гениално. Яко.
Яко.
Добре, ние трябва да тръгваме, но добре дошъл в квартала, Макс.
- Да, благодаря. До скоро. - Да. Да.
- Не ме гледай така. - Как те гледам? Не те гледах.
- Искаш ли да те сватосам? - Не съм казала това.
След като го спомена, забелязах искра.
Имало е искра?
Не, нямаше.
В момента съм фокусирана над работата си и не мога да се разсейвам.
Дори заради новият ни съсед и салдкия му акцент?
Аз не съм като теб.
- Добре. - Не, не!
Имам предвид, че ти се справяш със социалния живот. Това не съм аз.
Да, аз съм организатор на купони. Част от работата е.
Имам път, който да следвам.
Да затвърдя позицията на младши асистент, да ме повишат до изследовател на терен
и да работя заедно с моя герой палеонтолог.
Искам да те запозная с моя приятел Забава.
Не знам дали изобщо сте се срещали.
Нека първо свърша с това, става ли?
Татко е извън контрол. Всеки ден поства различна поза.
- Харесва ми неговата летяща врана. - Добре, не го насърчавай.
Какво? Чакай. Не съм само аз. Видяла ли си колко хора харесват неговото йога студио?
Знам. От всички чувам колко е невероятен неговия клас.
Трябва да отидем.
Не, добре съм си.
Докато растях получих достатъчно йога от него, фокусирана съм до края на живота си.
Мисля, че е сладко, че е в социалните медий.
Все едно се опитва да се свърже с теб.
Да, обичам го, но е мой баша, не другарче.
Радвам се на нашия живот разделени.
Добре. Ако поне му оставиш един коментар, вероятно ще оправиш деня му.
Хубаво. Ще му пратя харесване, не коментар.
Доволна ли си?
Това е като 19-тия ти рожден ден.
Ще е най-доброто!
Боб.
Добър вечер, Каси.
- Благодаря. - Дами, добре дошли.
Тя е любимият ми човек. Много я обичам.
Каси е тук!
- Това е много красиво. - Здравей!
Честит рожден ден, Каси!
Честит рожден ден! Радвам се да те видя.
Не е моя рожден ден, Джеръми. Не е моя рожден ден.
Най-добрите сте!
Да!
Наздраве!
Каси! Пий, пий, пий!
Това е нашата песен.
- Това е Куп! - Да.
- Трябва да танцуваме! - Добре.
Хайде! Хайде!
Давай момиче! Давай момиче! Давай, давай! Разбий ги.
Давай, Лиса! Давай, лиса!
Да!
Да, Каси!
Аз летя!
Внимавай! Ще се нараниш.
- Пий! Пий! - Ето! Днес е рождения ти ден!
Да го направя ли? Да го направя ли? Добре.
Да!
- Още! Още! Още! Още! - Да!
- Толкова се забавлявам! Ами ти! - Продължи да пиеш шотове.
Защото ти продължи да ми ги подаваш!
Ти си луда! Не мога да се меря с теб.
Добре, хора, следващата спирка е Къщата на Руди.
Наех водна пързалка от покрива до басейна!
Да вървим!
Какво има?
Оставяш ме, нали?
Обзалагам се, че никой няма да забележи ако си отида вкъщи.
Аз ще забележа!
Знаеш, че тези хора са ужасни, нали?
Просто се опитват да си изкарат добре, което трябва да правиш и ти!
- Хайде. - И аз обичам да си прекарвам добре.
Само че аз искам да го правя с хора,
на които ще им пука ако нещо стане с мен
или които ще ме харесват дори да не съм наела опасна водна пързалка.
Не ми казвай, че ревнуваш.
Не ревнувам от хора, които изглеждат непрекъснато пияни.
Не знам! На мен ми звучи все едно ревнуваш!
- Хайде, Каси, да вървим! - Добре, една секунда!
Различна си когато си с тях.
Каква съм?
Все едно мислиш, че нищо не си струва ако не бъде видяно.
Поне се сприятелявам, а не се крия зад бюрото си.
Мисля, че в живота има повече от купоните
или да знаеш имената на всеки барман в града.
Започва пак! Животът ми не е важен защото е социален.
Само защото не съм един от твоите научни приятелчета
не означава, че не работя здраво.
- Не казах това! - Но си го мислеше!
Виждам как само се преструваш на заинтересована,
когато ти кажа за събитие, което планирам
или обидните ти коментари как никога не съм си вкъщи.
Все едно ти разбираш моя живот?
Кажи ми с какво се занимавам.
Работиш в музея.
Но какво правя там?
Не знам. Не ги разбирам тези неща.
А аз не разбирам твоите.
Класика.
Вече не излизаме заедно.
Само ние двете.
Заети сме. Трябва да отделяме време една на друга.
Не знам, Каси. Не мисля, че можем да бъдем приятелки.
Не мисля така, Лиса.
Но по лицето ти виждам, че ти го мислиш.
Всичко е наред.
Не искам да съм най-добра приятелка по навик.
Аз съм навик?
Това ли беше?
Ще кажеш нещо такова и ще си тръгнеш?
Мисля, че и двете трябва да признаем, че сме надраснали една друга.
Кой е готов да отиваме при Руди?
Да го направим. Съжалявам за това, хора.
На Мона и липсва усмивката.
Ето ти една.
Сложи това там.
Така ще я оправя.
Не.
Не, не, не, не.
Не. Не, не, не.
Тъпотия.
Такава тъпотия.
Здравей.
Извинете?
Това да не е гледано?
Ти си будна!
Добре дошла. Добре дошла.
Не, не, не се тревожи. Не, това е проучване. Никой не го гледа.
Аз съм Вал.
Аз ще съм твоя водач през този преход.
Радвам се най-после да се запознаем, г-ца Касандра Аделин Гарсия.
Според бележките ми, те наричат Каси. Ти си на 25...
След няколко дни.
Родители, Хауи и София, разведени.
Родена на 31 май, починала на 25 май.
Починала?
Съжалявам. Починала на 26 май.
Коя... Коя си ти?
Аз съм Вал. Позната като твой временен ангел хранител.
Не приличаш на ангел пазител. Не трябва ли да имаш ореол?
- Само в специални случай. - Добре, ами крилата?
Не, отказахме ги преди години.
Добре. Това...не може да се случва наистина.
Бях с приятелите си.
Знам!
Пих шампанско със златни прашинки
и понякога това те кара да халюцинираш.
Не. Това не е халюцинация.
Тази част винаги е трудна.
Как да го кажа?
Да, ами, ти умря.
- Спри да го повтаряш! - Сама го видя...
- Умряла съм в тоалетната? - Да.
Става все по-зле!
Виж, всичко ще е наред.
Добрите новини са, че най-лошото мина след като вече си у...
Не жива.
Не трябва да се справяш с всичките човешки неудобства,
сещаш се, като разбито сърце или женския цикъл.
Мисли за живота след смъртта като за дълъг почивен ден.
И ако си от щастливците, може да трае вечно.
Значи ще отида горе?
- Ами... - Долу ли ще отида? Долу ли ще отида?
Ти си в средата.
Наричаме това Помежду.
Значи с общ достъп?
Разбира се. Това е личната ти чакалня.
Твоето безопасно място.
Създаден е специално по твой вкус,
за да направи преходът ти по-удобен.
Значи всеки, който умре е в Помежду?
Не. Не, не, не. Може би трябва да ти дам брошура.
Не, не! Не ми трябва брошура. Кажи ми.
Не може да е по-ненормално от това, което става.
Помежду е за тези, които имат недовършена работа
на Земята,
като теб.
Каква недовършена работа?
Получаваш втора възможност да направиш нещата правилно
със избран списък от хора,
ако успееш, ще бъдеш изпратена Горе.
Ако не успееш, е, сещаш се…
Просто... да... Знаеш…
- Това е... Да. - Там…
Да.
Мислех, че там е за убийци и хора, които не харесват Бийонсе.
- Аз съм горд нейн фен. - Да.
Не, не, това е многостепенна система. Да.
Искаш Горе. Повярвай ми.
Готова ли си да видиш списъка си?
Сега? Не. Не съм готова!
Беше като возенето на влакче в увеселителен парк назад и със затворени очи.
Ще свикнеш.
Чакай, ние сме в къщата на татко.
Тате!
Защо не ми отговаря?
Той не може да те види или чуе.
Никой не може.
Какво? Не, не може да е вярно.
Не може да рискуваме като плашим хората на Земята.
Толкова са крехки.
Ехо? Тате?
Аз съм! Каси, твоето любимо и единствено дете.
Никога не ми е давал да ям кофти храна.
Какво става?
И защо къщата е толкова разхвърляна?
Това не му е присъщо.
Той е кофти баща. Изцяло за здравословия живот е,
дори прави своя собствена Комбуча.
От колко време ме няма?
Вал, колко дълго?
- Година. - Година ли?
Усеща се като ден.
Времето тече различно там горе.
Може би трябваше да взема брошурата.
Последния път когато беше така беше когато мама си тръгна.
След като ти почина,
той се предаде.
Кога за последно го видя?
Аз… Не знам. Аз…
Исках да го посетя, но с всички тези събития.
Харесах един от постовете му. Това брои ли се?
Да.
Затова ли е в списъка ми?
Той скърби.
Трябва му причина, за да усети надеждата отново.
Кажи ми какво трябва да направя.
Трябва да видиш останалите от списъка си.
Лиса? Сериозно ли, Вал? Не. Пропускам. Голямо пропускане.
Няма голямо пропускане.
Дори малко няма.
Ами ако я убия с баща си? Не истинско убиване. Сещаш се.
Не може ли да се престорим, че Лиса не е в списъка?
Защо си толкова уплашена от това да видиш най-добрата си приятелка отново?
Моята бивша най-добра приятелка и не съм уплашена.
Има прекалено много история между двете ни.
Освен това, не знам дали искам. Някои приятелства просто приключват, знаеш?
Не трябва ли аз да казвам кой е в списъка?
Говорим за моя живот след смъртта.
Тя се крие в работата си откакто ти си отиде.
Остава последна. Едно и също е всеки ден.
Какво ще кажеш да пропуснем Лиса и да минем на следващото име?
- Ще го приема. Без оплаквания. Обещавам. - Не. Не правя така.
Но ще ти покажа кой е следващия в списъка ти.
Моля те, бъди Куп. Моля те, бъди Куп.
Как правиш това?
И ти можеш да го правиш. Всичко е част от началния ти ангелски комплект.
Просто се фокусираш върху мястото, където искаш да бъдеш и щракваш или кимваш леко.
Познавам един ангел, който обича да намигва.
Направи го както искаш. И си там.
Значи мога да отида навсякъде?
Не, не навсякъде.
Телепортацийте ти са ограничени само до местата, които ти трябват.
Без обиколки.
- Схванах. - Така.
Сега, да се върнем към списъка.
- Не знам дали съм готова за още. - Морган, по бавно!
Чакай, мама!
Здравей, много си бърза.
- Това е... - Майка ти.
Не съм и се обаждала от деня, в който си тръгна.
Тя е просто София за мен.
Това моя полусестра ли е?
Никога не съм я срещала.
Значи наистина имаш недовършена работа.
Може ли да тръгваме сега, моля?
Само три имена.
Но не са лесни.
Ще се справиш, Каси.
- Вярвам в теб. - Поне едната вярва.
Имаш 5 земни дни, до рождения ти ден, за да минеш списъка.
Чакай, само 5 дни?
Разбира се. Защо не? Знаеш ли какво? Защо да не ги направим два дни?
Или още по-добре, да ги натъпчем в един!
Мисли за това като версията на Каси в задгробния живот.
Това…
Това е като Каси…
Не. Не, права си. Да.
Добре, вярно.
Името ще изчезва всеки път
след като приключиш работата си с него.
Как да го направя ако не мога да комуникирам?
Ще намериш начин.
Мога ли да им пиша? Tweet? TikTok?
Не, не, определено не може.
Поне мога ли да получа яки суперсили, като контрол на мисълта?
Само ранга на ангел пазител.
Това е за да се научиш наистина да се свързваш
с хората близки до теб.
Да, а ако не мога?
Аз ще съм тук ако имаш нужда.
Освен към 4:00 следобед.
Шегувам се. Беше шега.
Винаги ще съм тук за теб.
Има ли друго преди да тръгнеш?
Ами,
всъщност, аз…
Чудех се...
Да, да. Знам какво си мислиш.
И да,
може да се преобличаш.
Да, да. Просто затвори очи и си представи какво искаш да носиш.
Но трябва да знаеш, може да се преобличаш по един път на ден,
затова, нека си заслужава.
Толкова е блестящо.
Мисля, че това ще е любимата ми част от това да съм тук.
Предполагам, наистина е време.
Някой да се обади на Мари Кондо, защото радостта не искри тук.
Лиса е първа.
Страхотно.
Явно ще дръпнем лепенката.
Добре.
Какво би направила Вал?
Направих го.
Какво, тя е геймър маниак?
Коя си ти и какво си направила със стаята ми?
Сладкият съсед още живее тук. Още ли сте влюбени?
- Хей ти. - Добро утро.
- Сега ли се прибираш? - Да.
На път съм да успея с тази игра за
постапокалиптични викинги зомбита, каращи мотори.
Да.
Като го казвам на глас звучи тъпо, но е пристрастяваща
ако харесваш постапокалиптичните викинги зомбита мотористи.
Тръгваш за работа рано. Без часовник.
Да, да, аз…
Обичам да отивам на работа рано, преди останалите, сещаш се?
Спокойствието е… е...
Успокояващо.
- Точно. - Да.
- Схвана. - Да, така е.
Да.
Яко, да се надяваме, че един ден когато графиците ни съвпаднат,
може да излезем като хората? Аз и ти?
- Да. - Да?
- Да, добре. Добре. Да, да. - Да.
- Да, аз ще... Бих се радвала. - Идеално.
- Добре, ще тръгвам. - Да.
- Яко. Хубав ден. - Благодаря. И на теб.
- Радвам се, че се видяхме. Чао. - Чао.
Минало е година и още не си излязла с него?
Добре, че се върнах.
Начинът, по който свършиха нещата… Говоря за лошото време!
Още ли си ми ядосана?
Знам, че трябва да съм ти бясна, но вече не ми се струва правилно.
Кога отвориха това място?
Мразя това да нямам връзка!
Добро утро, Еми. Как си?
Здрасти. Поръчката ти те чака.
Боже... Еми, глезиш ме.
Коя е Еми? Познавам всичките ти приятелки, а не я познавам.
Добре.
Каква е тази миризма?
Работя върху нова рецепта за брауни. Току що ги извадих от фурната. Искаш ли да пробваш?
Винаги ще съм твоето морско свинче.
Как мина всичко? Вече успокои ли се?
Нещата са добре.
Все още не съм виждала голяма част от града. Трябва да излизам повече.
Печените изделия не са най-добрите събеседници.
Костите също не са.
Мисля да направя парти за първата година на магазина.
Това би било яко.
Внимавай. Топло е.
Добре.
Липсват ми браунитата. Защо не мога да умра заради шоколада?
Това е... Това е невероятно.
Направено е с любов. И агаве.
Трябва да отивам на работа, но благодаря. Ще се видим по-късно, нали?
- Чао за сега. - Чао!
Чао.
Как върви списъкът ти?
ОТ тихите си, а?
Е…
това е твоя живот сега.
Добре.
Водиш ме в работата. Отново.
Нервна си.
Да не напипа нещо?
Следващия път донеси достатъчно за целия клас!
Да.
- Какво искаш, Радж? - Чу ли?
Какво?
Д-р Рединг ще води разкопките на Дяволската река това лято,
тя си търси някой млад изследовател на терен.
Чакай, д-р Мариан Рединг? Майтапиш се с мен, нали?
Не само това, лично ще дойде в офиса,
за да проведе интервютата. Сега ще се запиша в…
стаята за отдих.
Лист за записване.
Колко ретро. Но разбирам.
Какво чакаш? Просто напиши името си.
Л-И...
Доста конкурентно, а?
А тя ще избере само един.
Мисля, че всички знаем кой ще бъде това.
Р-А-Д-Ж.
Б-Р-И-Т-О.
Остават още 4 места.
Не го слушай. Опитва да те разсее по най-глупавия начин.
Ще се запиша после.
Имам много работа,
затова не мога да мисля за такива работи сега.
Разбира се.
Предаваш ли се?
В целта, Брито.
Какво е толкова важно?
Оставих фермер в неговата чакалня обор заради теб. Добре ли си?
Заради Лиса е. Тя е инат.
Не мисля, че ще се получи.
Изглежда не и липсвам. Никъде няма следа от мен.
И знаеш ли, заменена съм с тази съквартирантка от тъмната мрежа.
- Защо не казваш нищо? - Казваш достатъчно и за двете ни.
Знам, че да се върнеш е трудно,
но не си забравена.
Не съм сигурна за това.
Може би ако махнем всичките "аз" и "мен" и се вгледаш по-усилено,
ще откриеш, че тя всъщност има нужда от теб.
Защо спиш?
Има цял свят там отвън, а ти го изпускаш.
Лиса. Лиса, ставай.
Искам да поговорим.
Лиса, ставай!
Ставай! Ставай! Ставай!
Ставай! Ставай!
Хайде, Вал. Това не е честно.
Как да го направя, когато най-добрата ми приятелка не ме вижда или чува?
Имам нужда от малко помощ, моля те!
Пайпър, откажи се от играта.
Опитвам се да спя.
Защо не ме оставяш да спя?
- Какво стана? - Не знам.
Но се получи!
Ти не може… не може да си тук. Не.
Виждаш ли ме?
Това е сън. Може би кошмар.
Работата… работата… работата е стресираща.
Можеш и да ме чуваш?
Това не бива да се случва.
Това е върха, лудост е, но най вече жестоко.
Ти не си тук. Не. Ти умря.
Да, това е гадно.
Не вярвам в каквото и да си.
Не съм нищо страшно! Нещо като младши ангел пазител съм.
Не официално. Не знам дали е така,
но така го разбрах. Титлите нямат значение сега.
Ще се върна.
Не по зловещия начин! По добрия.
Наистина беше хубаво да мога да си поговоря с теб отново.
Моля те, изчезни. Моляте из…
Съжалявам за прекъсването, но никога няма да повярваш какво стана. Лиса...
Може да те вижда и чува. Да. Да. Всички знаят. Известна си.
Чувала съм слухове за това, но никога не съм го преживявала.
Осъществяването на контакт беше често срещано явление,
но сега с всички разсейвания, на практика не съществува.
Получи се.
Никога не забравяш първия път когато приятелката ти те гледа с чист ужас.
Всички ме зяпат все едно съм еднорог.
Това е бърлогата на ангелите.
Тук е централното командване на Помежду.
Еднорозите са в друг район.
Книга? Сериозно?
Да. Не обичаш ли книгите?
Добре.
Ето.
Да, да, да. Ето ни.
Добре. Рядкост е.
"Създание от Помежду може да повлияе на физическия свят
само за един субект.
Най-често се случва кохато
участниците са изключително свързани.
Някой го наричат "Сродни души" или духове."
Значи,
може да е грешка в системата,
или сте ти и Лиса.
- Трябва да го тестваме. - Добре.
Давай тогава. Говори на някого. Да видим какво ще стане.
Добре. Какво става?
Давай.
Момчета. Как е?
Ехо?
Дами! Харесват ми обувките ти.
Не? Нищо?
Добре. Никой не отговаря.
Обикновено съм в центъра на купона, не отстрани. Чувството е странно.
Изглеждаш странно весела за някой, който се опитва да реши проблем в системата.
Просто има толкова много енергия.
Не е ли красиво?
Знаеш ли израза "ангел на рамото"?
Това искам да бъда.
Ангел пазител, който е там през всичките странности на живота.
Не просто край.
Защо не си?
Не аз взимам това решение.
Това куче мен ли лае?
То може да те види!
Да. Животните са отворени към духовния свят.
Някои деца също.
Не, сладурче, работим. Отивай при стопанина си.
Давай.
Значи можем да говорим с животните?
Не ние. Аз мога. Да, това е над твоето ниво на сила.
Съжалявам.
Значи нищо при непознати.
- Не. - Това е добре, всъщност. По-малко за почистване.
Трябва да опитаме с някой твой близък.
Нямам много за споделяне откакто говорих с теб за последно.
Той с мен ли се опитва да говори?
Спрях да се виждам с жената, за която ти казах, Мария.
Тя е мила. Аз още не съм готов.
Прави това откакто ти го напусна. Носи му спокойствие.
Цялата стая всъщност.
Студиото за йога върви добре.
Все още се фокусирам повече в управлението му отколкото в преподаването.
Има молби да върна класа си по изгрев. Вероятно трябва.
Просто се чувствам виновен да живея нормално, а ти не.
Липсваш ми, хлапе.
Винаги съм искал само да те защитавам, дори и това не успях да направя.
Тате, но ти успя.
Помниш ли песента, която ти пях когато беше малка?
Не си спомням.
Опитай. Може да си спомня.
Това беше преди много време.
Извинявай, че не те посещавах често.
Да се подиграваме на постовете на смотания ти баща.
Да ти кажа, че съм добре.
Някак.
Може да пробваме с майка ти.
Още не съм готова за нея.
Връщам се при Лиса. Искам да оправя това.
Ще е втори ден, затова си направи сметката.
Очевидно получавам удар.
Чакай, Лиса, чакай!
- И ти ли го усети? - Това не се случва.
Нека да обясня, става ли? Или поне да опитам.
Имам списък. И за да отида на големия купон на небето...
Махай се.
Врата? Сериозно?
Стига де!
Нека анализираме няколко вкаменелости.
Няма да те нараня. Искам само да поговорим.
Добре. Ако не ти се говори сега, тогава няма. Хубаво.
Но няма да ходя никъде докато не го направим.
Не, не. Просто се преработвам.
Заради многото работа зрението ми не е добре.
Добре. Болна съм! Много болна. Болна съм.
- Иначе няма логика. - Може би не, но се случва.
Не се страхувай. Ела и опитай.
Защо чакате докато е вече късно?
Изглеждаш така все едно можеш да се справиш с карамелен мотча геврек.
Добре.
Или два.
Да влезем вътре.
Това място има много потенциал, но какви са всички тези салфетки?
Искаш ли успокоителен чай или…
Не. Аз… Не ми трябва успокоение.
Трябва ми екзорсист.
Не мога да ти помогна с това.
Добре, значи,
става въпрос за годишнина от смъртта на най-добрата ми приятелка.
- Мисля, че ме подлудява малко. - Съквартирантката за която ми разказа?
- Казала си и за мен? - Да, Каси.
Това звучи много странно, но
тя говори с мен и...
Аз я виждам.
Изобщо не звучи странно. Тя е била най-добрата ти приятелка. Тя е част от теб.
Благодаря, че ми позволи да споделя.
Просто наистина се нуждаех да поговоря с някой.
Тя тук ли е сега?
Да. Да. Тя...
…мисли, че магазинът ти има нужда от промяна.
Отворена съм към всичко, което ще накара хората да влизат.
Видя ли? Тя е съгласна с мен. Започвам да харесва Еми.
Виж, всеки се справя с мъката по свой начин.
- Комплимент е когато се върнат. - Не го усещам като комплимент.
- Приятелката ти харесва ли еклери? - Недей… не я насърчавай, моля те.
Благодаря за разбирането, Еми. Благодаря ти. Просто…
Мисля, че трябва да остана сама за малко. Ще го направя.
Кой отказва безплатен еклер? Не мога да ям и пак бих го взела.
Би ли ми остаила малко пространство?
Добре.
Как беше разходката?
Добре, това е. Ще потърся в гугъл терапевт.
Не исках да те плаша, ясно?
И аз се опитвам да си обясня нещата.
Ами ако се случва заради караницата, която имахме?
Ако знаех, че това е последния път, в който се виждаме аз...
И аз бих направила нещата по различен начин.
Затова ли си тук? Заради това, което казах?
Според…
- Бог ли имаш предвид? - Вал.
Жена? Знаех си.
Вал е моя пазител. Тя е временния ми ангел пазител.
За да се придвижа нагоре, да стискаме палци,
трябва да помогна на теб, баща ми и майка ми по някаква причина.
Не се нуждая от помощ.
Не аз направих списъка.
Искам да ти покажа нещо.
Открих го под леглото ти.
Баща ти взе останалите неща.
Не би познала стаята си.
Видях я.
Нещо ми подсказа да я запазя.
- Мислех, че си забравила за мен. - Какво?
Били сме част от животите си откакто се помня.
Как можа да си помислиш това?
Да си мъртъв поражда много несигурности.
Тези от майка ти ли са?
Да.
Картички от всички невероятни места, които е посетила след като ни изостави.
Искаш ли…
… да наредим пъзел?
Още го пазиш.
Някои от парчетата може да липсват.
Онази сутрин го намерих на пода.
Не можем да оставим Мона без нейната усмивка този път.
Не знам какво се случва и вероятно ми трябва ЯМР,
но наистина се радвам, че се върна.
Наистина е хубаво да се върна.
Здравей, Пайпър.
Добре ли си?
Не.
- Какво мислиш, че прави тя там? - Пере пари, хаква.
Нормални съквартирантски неща.
- Почти се почувствах както преди. - Почти.
- Знаеш ли какво ще го направи по-хубаво? - Музиката на гаджето ти Куп?
Не аз решавам кой да обичам!
Забравяш, че аз те запознах с неговото величие.
Той е сродната ми душа. Знаеш ли, че има нова песен?
- По-скоро цял албум. - Сериозно ли? Толкова много съм изпуснала.
Да, да. Гугъл, пусни "Drive" на Куп.
ИМПРОВИЗИРАНО ДЕНС ПАРТИ!
Знаех си, че ще ти хареса!
Ще го дам ниско. Ще го дам ниско.
Тя го прави. Тя го прави. Тя го прави, прави, прави.
Харесва ми!
Имаш добри движения.
- Заповядай. - Вече не ми трябва храна.
Да.
- Извинявай. - Няма проблем.
Не мога да си представя свят без студени нудли.
Мисля, че съм вечеряла в твоя дом повече отколкото в моя.
Особено в периода, в който татко се учеше да готви. Помниш ли?
- Знаеш, че родителите ми те обичат. - И аз ги обичам.
Знам, че мислеше, че баща ти е свръхпротективен.
Задушаващ.
Но той направи най-доброто, което можеше, Каси.
Да.
Да, започвам да го осъзнавам.
Това от съседа ли е?
Не те ли дразни?
Не го намирам за дразнещо.
Не, не, не! Той е много талантлив и сладък и умен.
Все още си падаш по него!
Какво ще правиш с тези дългогодишни чувства?
Абсолютно нищо.
Така сме си добре. Аз…
- Не искам да объркам нещата. - Какво има да объркаш?
Ако не преследваш това, което искаш как ще го получиш?
Като интервюто за онази работа.
Знаеш, че го искаш, но дори не се записа.
- Откъде знаеш за това? - Аз съм навсякъде.
За някой, който изучава кости имаш нужда от подкрепа.
- Колко време чака, за да кажеш това? - Кога отново обяви специалността си?
Откакто копаеше пръстта в задния си двор,
ти знаеш какво искаш, винаги съм се възхищавала на това.
Наистина? Защото преди ме дразнеше за това, че се съсредоточавам в работата си.
Добре. Това бях живата аз, тя грешеше.
Това е.
Затова съм тук.
Ще ви събера с Мечтания Макс!
Убедена съм, че има по съществена причина да си тук.
Не! Тихо. Добре, това е моето завръщане.
Добре, ако ние чуваме неговата музика значи и той чува нашата.
След като ти няма да отидеш при него е време той да дойде при теб.
Гугъл, пусни отново Куп.
Пусни отново Куп.
Не съм сигурна, че говори ангелски.
Малко помощ, моля?
Гугъл, пусни отново Куп.
Кажи и да е по-силно. Искаме да звучи все едно си изкарваш чудесно.
Любопитството ще го удари и няма да е способен да устои. Това е наука.
Гугъл, увеличи звука.
Да.
- Добре. Какво ще правим сега? - Ще го чакаме.
Три,
две…
Какво стана с едно?
По-срамежлив е отколкото мислех.
- Какво правиш? - Ще го направим по стария начин. Ще почукам на вратата му.
- Какво? Не! - Да. Ще го направя!
Каси! Толкова е засрамващо!
Здравей. Чух, че слушаш музика и щях да почукам,
но после реших да не те притеснявам, затова не чукам още.
- Купон ли има тук? - При мен? Не.
Просто си откачам.
Прекалено силно ли е? Защото мога да го намаля.
Гугъл, спри.
Не, не бива да го правиш заради мен. Песента е страхотна.
- Мога да я пусна отново. - Не, не и ако не искаш.
Извинявай. Знаеш как се казва, искаш ли да се помотаем?
Всъщност утре Куп ще снима видео.
- Какво? - Мой приятел го режисира.
Попита ме дали искам да посетя снимачната площадка.
- Мислех си, че може би… - Притеснява се. Покани го вътре.
- Престани. - Какво да спра?
Нищо не казах. Ти каза ли нещо?
Покани го вътре.
Искаш ли да влезеш? Мисля, че имам малко вино.
Разбира се. Да. Не, аз… С удоволствие.
Добре, добре. Успокой се.
Ухае на чисто. Добро начало.
Да, тук е почти като у нас.
Освен, че е по-голямо и с по-малко неща.
Очевидно е, Макс. Моята приятелка е гений. Постарай се повече.
Стига бе. Редиш пъзели?
Аз също.
Да. Мога да редя с дни един от тези.
- Току що го започнах наново. - Няма начин.
С най-добрата ми приятелка Каси редяхме пъзели през цялото време.
Заповядай. Намерих го в дъното на хладилника
и не съм много сигурна дали става за пиене.
Старо е. Супер.
Само най-доброто за теб, съседе.
- Наздраве. - Наздраве.
Бил ли си арестуван? Как си с кредитите?
Добре ли си?
Добре съм.
Отвратително е.
До дъно.
Сега се забъркахме заедно в това, нали?
Той е очарователен.
Сигурно ти е трудно, да загубиш приятелката си така.
- Колко време мина? Година? - Тази седмица, да.
- Съжалявам. - Благодаря.
Макар и понякога да се чувствам все едно виси до мен.
Изчезвам. Разбрах намека. Ще съм в стаята ти ако имаш нужда от мен.
Как са динозаврите ти? Още ли са изчезнал вид?
Да. Това се случи.
Да, аз… Предимно работя с фосили.
Намирам за много приятно да държиш историята в ръцете си.
Да, разбирам те.
Когато ги държиш в ръце е по-лесно за вярване, нали?
Именно. Да, винаги съм мислела това.
От скалата от 1 до 10…
…колко голям фен на Джурасик парк си?
- Не, по-скоро 20. - 20!
Непрекъснато го гледа!
През цялото време.
Аз… Аз, гледам го много.
И Индиана Джоунс.
Виня това, че съм зубър за тези филми всъщност.
Харесва ми, че си зубър.
Късно. Стана късно.
Аз…
Утре съм на работа.
Да, не. Да, разбира се.
Виж,
благодаря, че ме покани.
И за съмнителното вино.
Беше страхотно.
Ще те видя скоро. Нали?
Да, да, да.
- Яко. - Яко.
- Добре. - Добре.
- Чао. - Чао.
Това беше добро начало. Сега трябва да затвърдиш положението.
Мисля, че наистина го харесвам.
Значи е хубаво, че го изрита.
Добре. Трябва да си лягам.
Не ме гледай как спя тази нощ.
Зловещо е.
Разбрано, капитане.
Гордея се с теб!
Боже, толкова съм глупава.
Какво си мислех?
Защо го изритах?
Умница.
Всичко прецаках.
Глупаво.
"Благодаря за виното"? Кой казва това? Все едно ми е някаква сервитьорка.
За бога, защо не мога да я поканя на среща като нормален човек?
Имах възможност и я пропилях.
Какво си мислех?
- Оставих лошо впечатление. - Наистина са създадени един за друг.
"Харесва ми, че си зубър"? Кой казва това?
"Здравей. Аз съм Макс, твоя странен съсед, никога няма да ми проговориш отново."
Яко. Това беше добро, пич. Гениално. Гениално. Лъжец.
Добре.
Толкова сладко.
Закъснявам!
Добре.
Какво? Сериозно? Нямам време за това, Каси!
Добре.
Пайпър, не забравяй чека за наема!
Глупости!
Извинявай, не видях че излизаш.
Малко съм обуркана в момента. Закъснявам за работа и...
Всичко е наред. Отивам да си взема кафе.
- Яко. - Това е съвпадение.
Да, това е точната дума.
Виж, щях да те попитам снощи,
но искаш ли да дойдеш на видеото на Куп с мен?
Мисля, че ще е яко да видим какво се случва зад сцената...
Да. Да.
Яко. Ще те взема в 4:00, ако е удобно?
В 4:00?
Нямам плаващо работно време, но да, защо не?
Да. Да, в 4:00 е страхотно.
Не закъснявай.
Ами кафето ти?
Вярно. Да, не. Извинявай.
Аз… Забравих, че съм в ожесточено натдаване в eBay
за оригинална видео касета, "Лабиринтът" на Дейвид Боуи,
наистина трябва да се върна към това.
Няма почивка за нечестивите. Но ще се видим по-късно. Нали?
- Добре. Да, ще се видим по-късно. - Чао.
Чао.
Благодаря, фея кръстница.
- Грешно ли го правя? - Да.
- Успях ли? - Да.
Добре. Време е за проекта Да избавим татко от мизерията.
Какво да направя първо?
Хайде, тате. Знам, че се изкушаваш да опиташ.
Това ли беше? Дори една поза?
Избягващата йогата ти дъщеря се опитва да направи контакт тук.
Разбирам, вселена.
Или Каси.
- Това изглежда добре. - Тя винаги…
Носи камбанка или нещо такова.
Да ме изключиш ли се опитваш?
Не искам хората да си мислят, че си говоря сама.
Огледай се.
Всички изглеждат все едно си говорят сами.
Имаме проблем с говоренето помежду си.
- Това е изненадващо дълбоко. - Имам своите моменти.
Беше един от онези дни.
За щастие най-добрата ти приятелка е тук, дори ако носи слушалки.
Опитвам се да помогна на баща си.
Трябва да видиш къщата му. Бъркотия е. И е спрял да прави йога.
- Чакай, наистина ли? - Да.
Това не му е присъщо.
Знаеш ли какво? Не е поствал от известно време.
Да. Не можем да комуникираме както аз и ти, затова се опитвам да бъде креативна.
Да.
Аз видях и София.
Беше с дъщеря си.
Моята полу сестра, Морган.
Играеха си в парка.
И тя е твоя работа.
Искам да се радвам за нея. Наистина.
Но да я видя толкова внимателна боли
и се ядосвам и е просто…
Това не е много ангелско поведение, нали?
Не знам, но
звучи съвсем човешко.
Не знам как ще оправя нещата преди времето ми да изтече.
Съобщение, да видим какво е.
Чакай! Смотаният татко се върна!
Каквото и да си направила, работи!
Значи…
Какво?
- Готова ли си за голямата си среща? - Среща? Каква среща?
Шегуваш ли се? Откачам! Защо според теб се тъпча от стрес?
Щастливка си, че се върнах.
Знам.
Става, нали?
Това носиш когато си болна и отиваш до аптеката за още лекарства за хрема.
Добре. Знаеш ли,
нямаме твоя запас от безкрайни чисто нови дрехи.
Това ми харесва.
Да. С червено червило.
- Добре, не прекалявай. - Розово червило?
Добре.
Чакай!
- Розово червило. - Розово червило.
Да видим.
Да. Да, харесва ми. Аз... Не знам. Това… това аз ли съм?
- Изглеждаш перфектно. - Наистина?
Този сладък композитор няма да разбере какво го е ударило. Ела тук.
Той е тук! Той е тук!
- Чакай, чакай, чакай! - Добре, хайде. Върви!
- Чакай! Още едно нещо. Задръж.
- Обърни се. - Спри да ме пръскаш! Престани! Той е тук.
Изглеждаш…
И ти изглеждаш така.
- След теб. - Благодаря.
Пак заповядай.
Благодаря.
Има и маниери.
Какво правиш тук?
Все едно бих изпуснала възможността да видя Куп на живо.
- Не се тревожи. Няма да разбереш, че съм тук. - Каси!
- Добре ли си? - Страхотно.
Благодаря.
- За какво? - За това тук.
- Наистина го оценяваме. - Ние?
Ние ли казах? Имах предвид себе си. Наистина го оценявам.
Много се радвам, че си тук.
Мили боже.
Ангелско блокиране, Вал.
Знам, че го харесваш, но той не е в твоя списък.
Може ли да го добавим, моля? Беше пред мен. Не успях да устоя.
Моля те, спри да гледаш така. Разочарованият ти поглед ме побърква.
Трябва ли да ти напомням, че имаш определено време, млада госпожице?
Остават ти само два дни, а никой не е изтрит от списъка ти.
Работя по въпроса, ясно? По-трудно е отколкото мислех.
На прав път си.
Не се разсейвай.
Отвори сърцето си.
Вероятно само с идея по-добре от дъното на хладилника ти.
Най-добре върви със съжаление?
Да.
За съжалението.
- Наздраве. - Наздраве.
- Сериозно? - Извинявай, не сме ли…
- Аз... съжалявам. - Добре ли си?
Кракът ми крампира.
Не мога да повярвам, ужасен момент за подобна болка. Това е...
Помислих, че това беше… Не сме ли нещо или съм се объркал?
Макс, не, извинявай.
Просто… съм малко нервна, случват се много неща.
Пълно признание.
Аз…
Харесвам те от първият път когато те видях.
Така ли?
Да.
Е…
Пълно признание. И аз те харесвам от тогава.
Може и да съжалявам, че ще кажа това на глас, но…
Все още имам това непреодолимо желание да те целуна.
Признанията ми харесват.
Имаш блясъка на добрите срещи.
Той иска да излезем отново.
Съжалявам, че се натресох.
Преживях нещо чрез теб.
Няма проблем. Направи ми услуга,
може да не идваш на другите ни срещи.
Без придружител.
Схванах.
- Радвам се, че мина добре. - Наистина беше хубаво.
Прекарахме цялата нощ в разговори.
Той е толкова интересен.
Знае всички неизвестни групи.
Плюс, зави ме с одеало преди дори да му кажа, че ми е студено.
И ухае много, много хубаво.
На бор и пица.
- Влюбваш се в него. - Да.
Защо плачеш?
Това не са сълзи от тъга.
- Да, но са сълзи. - Това е твоето време. Не става въпрос за мен.
Просто…
Не знам.
Започнах да разбирам, че повече никога няма да целуна някой за пръв път,
или да изляза на невероятна среща, или на лоша среща.
Но най-лошото е,
че няма да съм тук, за да видя всичките ти успехи в кариерата.
Няма да съм тук, за да видя как вървиш към олтара
и как ставаш майка.
А ти ще бъдеш невероятна майка, Лиз.
Благодаря.
Децата ти винаги ще знаят, че са обичани.
Освен това те ще…
…доминират на панаира на науката.
- Ще бъдат умни, нали? - Да.
Извинявай, може би са сълзи от тъга.
Не е честно.
Никой не трябва да умира млад.
Трябва да вярвам, че има причина за това.
Дори още да не знам каква е.
- Това е по моя вина. - Не!
Ако бях останала с теб онази нощ,
тогава нищо от това нямаше да се случи.
Не. Щеше да се случи независимо какво правех. Дойде ми времето.
Когато беше малка и вашите се караха,
аз бях тази, която те разсейваше с пъзели.
Да и винаги имаше пижама за мен, когато не исках да се прибирам вкъщи.
- Винаги беше до мен. - Но тази нощ не бях.
Чух, че дойде до вратата ми и аз…
От тогава съм бясна на себе си.
Не бъди.
По странен начин, случилото се е за добро.
Сега трябва да живееш своя живот
и не трябва да се притесняваш повече за мен.
Не го мислиш наистина.
Не мога да лъжа. Аз съм почти ангел.
Е,
искам да съм до теб един последен път.
Не знам защо толкова ме е грижа за нея.
Тя ме изостави, знаеш?
Но е в листа ми, така че…
Ако не ти пука защо пазиш картичките и?
Как мога да ти помогна с майка ти?
Не мога да повярвам, че тя живее тук.
Точно от това избяга.
- Здравейте. - Здравей. Толкова се зарадвах, че се обади.
Влизай.
Благодаря.
Мисля, че може да поговорим в задния двор.
Направих лимонада. Искаш ли? Имам и чай.
Имам и една от тези напитки, които много харесваше.
Водата е добре. Благодаря.
- Как си Лиса? - Добре.
- Все още ли работиш в музея? - Да.
Да, Много съм заета, но ми харесва.
- Добре. - Вие как сте?
Заета. Заета с Морган.
- Това е Морган. - Нека видя.
- Толкова е сладка! - Прилича на Каси по много начини.
Да, има същата палава усмивка.
Биха се харесали една друга. Винаги съм искала да ги запозная,
но исках първо да се разбера с Каси.
Искам да започваме.
Значи,
намерих тези в кутията за съкровища на Каси.
Мили боже.
Пазила ги е?
Това беше единствения начин да я опозная. Кажи и го, моля те.
Да. Мисля, че са я доближавали към вас.
Четях и Мери Попинз.
Винаги е искала да види Лондон.Дали е отишла до там?
Не, никъде не отидох. Надявах се ти да се върнеш при мен.
Не, не е.
Жалко. Щеше да и хареса.
Първата и любов всъщност се беше преместил тук от Англия.
- Иън. - Иън.
Това е едно от многото неща, които са… бяха общи.
Изпуснах толкова много от живота и.
Сигурно и е било трудно, да се разправя с момчета и срещи.
Да, но моята майка беше там и за двете ни, за да отговаря на трудните въпроси, така че…
Попитай я защо си тръгна.
Убедена съм, че е трудно да говорите за това, но…
Каси винаги е искала да знае защо сте си тръгнала.
Не беше само поради една причина.
Какво направих, за да те накарам да си тръгнеш?
Нещо, което Каси е направила?
Не, никога.
Каси, тя беше ангел.
Беше заради мен.
Аз…
Бях млада.
Мислех си, че знам повече от всички останали.
Звучи като Каси.
Имах тази романтична идея
за това, което мислех, че е да бъдеш майка и съпруга.
Но в действителност,
не бях готова да отговарям за който и да е.
Поглеждайки назад разбрам колко търпелив и любящ беше Хауи,
но по онова време,
намирах това за задушаващо.
Казах същите неща.
За известно време Хауи ми пращаше
снимки и писма,
разказваше ми за нея.
Не знаех това.
Но бях прекалено засрамена, за да отговоря и той спря.
Убедих себе си, че картичките са адекватен заместител
и един ден ще мога да обясня всичко, и дори ще се смеем над това.
Звучи толкова нелепо когато го казах на глас.
Аз… Изоставих я.
Последния път, когато я видях беше на завършването в университета,
бяхме като непознати.
Спомням си.
Сега е прекалено късно, за да бъде поправено.
Никога няма да си простя за това.
Добре, чух достатъчно. Искам да си тръгваме.
Ако Каси беше тук, сега
какво бихте и казали?
Какво правиш? Не искам това.
Че съжалявам, че не я заведох в Лондон.
Трябваше да съм до нея,
да и помагам с домашните,
да я прегръщам когато има кошмари.
Взех много егоистични решения.
Но това, което не се промени...
Това, което не се промени е любовта ми към нея.
Ако Каси беше тук…
щях да и кажа, че денят, в който се роди
беше един от най-ярките дни в живота ми.
А когато избягах,
беше най-лошия.
Надявам се, че тя знае колко съжалявам.
Знае.
Тя знае.
Добре ли си?
Как да го завършим като нямаме всичките парчета?
Боже, толкова е дразнещо. Защо изобщо избра този пъзел?
Сигурна ли си, че искаш да говорим за пъзела?
Знаеш ли колко беше трудно
да не мога да и кажа всичко, което исках?
Наистина не знам.
Имам години с въпроси.
И все пак, заставайки до нея разбрах, че искам просто да крещя или избягам.
Каквато майката, такава и дъщерята.
Да, но не го направи и това е добре.
Щеше ли да и преведеш ако бях?
Разстроих се когато пое разговора.
Не, не. Нищо не съм поемала.
Видях, че тя има нужда да говори с теб,
а ти имаше нужда да чуеш какво има да ти каже.
Трябваше аз да реша!
На твоя страна съм, Каси.
Тя имаше нужда да говори. Ти трябваше да чуеш каквото имаше да каже!
Не схващаш!
Как би могла?
Имаш перфектен живот, перфектно бъдеще. Аз нямам нищо от това.
Добре, добре. Ядосана си на майка си. Това е напълно разбираемо, но…
Знаеш ли какво? Това…
Не е нормално да си го изкарваш на мен.
Съжалявам. Моя не живот кара ли те да се чувстваш неудобно?
Отново се започва. Класика.
Умрях преди да имам възможността да живея!
И мен ме боли! Помисли ли за това?
Боже, след като се скарахме,
след като си тръгна, трябваше да нося вината за караницата ни.
Трябваше да събирам парчетата, за да събера живота си без теб.
Справила си се чудесно. Огледай се! Няма и следа от мен!
Събрала си ме в кутия за боклуци!
След всичко, което се случи не мога да повярвам, че отново спорим.
Да.
Аз съм мъртва,
затова не трябва да се притсняваш, че ще спориш с мен отново.
Не можеш да носиш този гняв тук.
Виж, срещнах се с майка ми. Уредих Лиса с гадже.
Говорих с баща ми въпреки, че той не ме чуваше.
Не е ли достатъчно? Трябва ли да се връщам?
Не, щом не искаш.
Благодаря.
Защо тогава не се разходиш към асансьора?
Когато стигнеш, натисни "Д" за Долу.
- Много смешно. Схванах. - Не, не си.
Защо рискуваш да загубиш всичко, за което си работила?
И то заради спор?
Справяше се чудесно.
- Мислиш, че съм се справяла добре? - Да, мисля. А ти?
Не знам. Може би.
Надявах се да не трябва да ти казвам, но ето ни тук.
Ако наистина искаш това да свърши, мога да го направя.
Но да знаеш, ако оставиш списъка недовършен,
всичкото добро, което си направила ще бъде заличено.
Всичко?
Лиса?
Баща ми?
Всичко.
Това е ужасно.
Не мога… Не мога да им го причиня.
Значи взе решението си?
Тате, трябва да поговорим...
- Тя какво прави тук? - Още чай?
Да, благодаря.
Все още не мога да повярвам, че заряза счетоводната си практика
и отвори йога студио.
Винаги се майтапеше за това, но не вярвах да го направиш.
Пошегувах се и за това да стана барабанист в банда правеща кавъри от 80-те.
- Това го помня. - Това беше по-добрият избор за живот.
Отива ти.
Нямаше да го кажеш преди няколко дни.
Последната година беше предизвикателство.
Знам, Лиса ме посети днес.
Знам, че може да звучи ненормално.
По време на срещата…
имах чувството, че Каси седи до мен.
Знам какво имаш предвид.
Много приличаше на теб.
Безстрашна, независима.
Би се хвърлила с главата напред във всяка ситуация.
Но повече от всичко,
тя беше тази сила, която осветява стаята когато влезе в нея.
След като Лиса си отиде…
се появи това непреодолимо желание да те видя.
Искам да знаеш, колко искрено съжалявам за това, че си тръгнах.
Не така си представях живота си със сигурност.
Това, че си тръгна ме принуди да стана по-добър човек, по-добър родител,
дори когато тя не го искаше от мен,
надявам се, че някак съм намалил белезите, които тя имаше.
Да, знам че си.
Задържах те достатъчно.
Благодаря ти за това.
Не знам дали е от ароматните пръчки
или чая от глухарчета,
но имам усещането, че Каси, където и да е тя...
Ни събра отново.
Мамо, чакай!
Прощавам ти.
Толкова се гордея с теб.
Това беше хубаво.
Виждам. Изглеждаш по-лека.
Значи…
Трябва ми услуга. За добра кауза е, заклевам се!
Без клетви.
Всъщност не се заклех!
Има една пекарна, собственичката изглежда грижлив човек.
Знам, че тя не е в списъка ми, но мисля, че мога да помогна на нея и баща ми.
Тук не извършваме сватовнически услуги.
Знам, но и двамата имат нужда от мил човек в живота си.
Може да е и като благодарност към Еми
затова, че е добра приятелка на Лиса откакто ме няма.
До сега не съм имала някой, който иска да добави някой в списъка си.
Не съм имала и някой като теб.
Ще го позволя.
Благодаря!
Ти си най-добрата! Благодаря! Благодаря!
Да, но все още имаш ограничение във времето.
Утре е последният ти ден, Каси.
Знам.
Идеално.
Не мога да го оставя така. Това е пекарна, не мазето на баба.
И зад това ли седиш ти, Каси?
Харесвам вярата ти в мен, тате.
...е обиколила света в търсене на перфектния десерт…
Морган, мила, облече ли се?
Тръгваме след пет минути.
Да не закъсняваме отново.
Искаш ли чай?
Можеш ли да ме видиш?
Видях те и в парка.
Не се ли плашиш?
Ти си моят ангел пазител.
Помоли майка ти да ти прочете това.
Ще го направя.
Това е нашата тайна, нали?
Д-р Рединг.
Иска ми се Каси да е тук.
Тук съм.
Имам част от теб.
- От нашия първи пъзел е. -Да.
То е като мой талисман.
Мислех, че си приключила с мен.
В отвъдното няма гняв.
А тук има ли?
Не. Не, не. Не искам да пропусна още време с теб.
- Нито пък аз. - Не, не, не!
- Не мисля, че мога да обясня прегръдка във въздуха. - Добра мисъл.
Да.
Добре, какъв е проблема? Защо се колебаеш?
Няма как да загубиш.
Да, именно.
Каси, ами ако не вляза? Тогава какво?
Ще оцелееш и ще постигнеш нещо по-добро.
Не. Не.
Погледни ме. Искаш ли го?
- Да. - Ти си най-добрият човек за тази работа?
Да.
Няма да се хвана на това. Опитай пак.
Ти ли си най-добрият човек за това?
Да! Аз съм най-добрият човек за това!
Да! Това е силната ми приятелка! Животът е твърде кратък, за да си плаха.
Да, Каси, ям, спя на тази работа.
Ако получа работата, ще я смачкам така силно, че ще кръстят вкаменелост на мен.
- Аз ще... - Изпозлвай тази енергия и се запиши!
Вярно! Първо да се запиша. Доминирай след това.
Да.
Създадох чудовище.
Обичам го.
Късмет.
Здравейте.
Чух добри неща за теб, Лиса.
- Благодаря. - Радвам се, че реши да дойдеш на интервюто.
Последна.
Смел ход.
Показва, че не се страхуваш от конкуренцията, която мина преди това.
Не го планувах...
Скромността е мит, който беше продаден на жените преди много време.
Гордей се с работата си.
Защо палеонтология?
Обичам да ровя в калта
и мразех, когато хората казваха, че това не е подходяща кариера за една дама.
Но преди всичко намирам за успокояващо изучаването на нещо истинско.
С вкаменелостите връзката с миналото е осезаема, сещате се?
Но сега аз…
Започнах да се уча от това…
Което не виждам.
- Чао. - Чао.
- До скоро.
Каси?
Успях! Успях!
- Получих работата! Успях! - Получи я!
Много благодаря за побутването. Нямаше да се справя без теб.
- Беше само ти. - Не, дори не мога да повярвам, че успях.
- Аз мога! - Това е най-хубавия ден в живота ми.
- Гордея се с теб! - Благодаря.
Ще дойдеш ли при Еми довечера? Ще доведа Макс.
Не бих го пропуснала.
Ти успя!
Благодаря, че дойдохте.
Извинете. Здравейте.
Дали съм на правилното място?
Ако сте тук за парти, тогава да. Аз съм Еми.
Искате ли домашни бисквити с късметче?
Нямам нищо против.
"Не е нужно да търсите повече."
Предполагам, че това е правилното място.
Как разбрахте за моето малко соаре?
Честно казано, домът ми беше пълен с вашите брошури.
Нямам обяснение. Имам своите подозрения, но никой няма да ми повярва.
След като сме искрени,
магазинът ми не изглеждаше така когато затворих снощи.
Дойдох тази сутрин и воала.
И аз имам подозрения.
Някой или се грижи за нас или трябва да сменим ключалките си.
Да ви донеса ли зелен чай?
- Имам сенча, матча... - Матча?
Разбира се.
- Как казахте, че е името ви? - Хауърд.
- Някои хора ме наричат Хауи. - Хауърд.
Означава "силно сърце."
Мина по-добре отколкото очаквах.
Удивително е по колко много начина хората могат да изкарват прехраната си, нали?
- Виж това. - Хайде.
Добре.
Наистина искам да го направя без глутен и млечни продукти.
Това е ново развитие.
Хайде. Ще ви запозная.
Виж.
- Здравейте, г-н Гарсия. - Лиса!
Здравей.
- Какво правиш тук? - Мога да ви попитам същото.
- Добре дошли на партито. - Здравей, Еми! Здравей!
Тя е една от редовните ми клиенти. И подозирам, че е свързана с тази промяна.
Само ако знаех как попадна тук.
Никога няма да кажа.
Това е Макс. Той е,
моето…
Гадже. Здрасти.
- Чакай, извинявай. Така добре ли е? - На 100%
Как се запознахте вие двамата?
Лиса и дъщеря ми бяха най-добри приятелки.
- Какво? Ти си бащата на Каси? - Да.
Чувала съм много за нея.
Трябва да се обадя. Веднага се връщам.
- Добре. - Добре.
Някой е бил зает. Още ли си играеш на Купидон?
Мога ли да помогна ако пътищата им се пресекат?
Все още не можеш да говориш с него, нали?
Не.
Това е последният ми ден. Но той изглежда щастлив, това е важното.
За какво беше това?
Може да отидеш навсякъде където отида аз, нали?
Ако имам нужда. Защо?
След това парти, искам да ме намериш. Без да задаваш въпроси.
- Какво си намислила? - Не си единствената с изненадите.
Трябва да ме откриеш след и не преди това, ясно?
- Добре. - Добре.
Здравейте на всички.
Много благодаря, че дойдохте.
Очевидно сме тук заради нашата обичана Каси,
която ни остави преди година, но
наистина не искам това да бъде заради загубата
защото това е и седмицата, в която тя дойде в животите ни.
Едно нещо знаем за нашата Каси, животът и беше купон.
Особено седмицата на рождения и ден или както тя го наричаше…
Лудото парти на Каси.
Тези фенери на желанията, които държите
ще отнесат всичко, което искате да и кажете при нея.
И докато плават във водата,
мислите ви ще стигнат до нея.
Добре, Морган, защо не започнеш първа? Става ли?
През цялото време мислех, че аз помагам на вас, но…
всичко това ме накара да осъзная…
вие сте помагали на мен.
Не съм готова да те загубя отново.
Имахме втора възможност. Не всички могат да се похвалят с това.
Искам да знаеш, че си повече от най-добрата ми приятелка
и партньор в пъзелите, нали?
Ти си моето семейство.
А ти моето.
Не мога да си представя да изживея живота си или друг без теб.
d Може да не те обичам винаги d
d Но стига да има… d
Чакай, това е.
Това е песента, която винаги ми пееше когато бях малка.
d Никога не се съмнявай d
d Ще те уверя в това d
d Защото само бог знае какъв щях да съм без теб d
Той не може да ме чуе.
Да го направим заедно, става ли?
d Ако някога ме напуснеш d
d Въпреки, че живота щеше да продължи Повярвай ми d
d Светът не може да ми предложи нищо d
d Каква полза би ми донесъл живота? d
d Защото само бог знае какъв щях да съм без теб d
Вече не ме е страх да си отида, татко.
Обичам те, тиквичке.
И аз те обичам, тате.
Трябва да тръгвам.
Чао.
Изчезна почти накрая.
Винаги обичам да съм последната, която си тръгва от купона.
Изчакай, моля те. Трябва да намеря едно последно нещо.
Трябва да се върнем преди времето да е изтекло. Не изкушавай съдбата.
- Важно е. За Лиса е. - Каси!
Ето го!
Открих го! Последното парче. Списъкът е завършен.
- Какъв е този поглед? - Времето ти приключи.
Честит рожден ден, Каси.
- Какво решиха? - Изпусна крайния си срок.
Това няма как да се заобиколи.
Нарушихме и правилата като излязахме извън списъка.
Въпреки това, ти направи всичко добронамерено.
Фактът, че рискува задгробния си живот, за да помогнеш на някой извън своя списък
и пое пълна отговорност, за да ме защитиш,
Това просто е…
повече от безкористно.
Значи не си загазила?
Дори по-добре.
Благодарение на показанията ти
ме повишиха.
Така ли? Вал, това е невероятно!
Знам!
Да.
Страх ме е да питам, но…
какво ще стане с мен?
Време е да разбереш.
И за последната ми работа…
Ще ми липсваш, Вал.
Светът е по-добро място щом бдиш над него.
Бях ти любимка, нали?
Каси,
знаеш, че нямам любимци.
- Успяхме! - Не, ти успя.
Горе те очаква.
Благодаря.
Нагоре ли си?
Добре, трябва да направя нещо с атмосферата в асансьора.
- Фонова музика, сериозно? - Ти си Купър Кийн!
Мисля, че е замислено като комплимет, щом сме и двамата заедно.
Тук сме заедно?
Как може това да е истина? Истина ли е? Истински ли си?
Да, истински съм.
Радвам се да те срещна, Каси.
Знаеш името ми?
Как? Защо?
Забавна история.
Бях доброволец в зона за помощ при бедствия
когато отново се случи бедствие.
Успях да спася няколко души, но аз не успях.
Съжалявам.
Има и по-лоши начини да умреш.
Да, със сигурност има.
Вал беше в ангелския комитет и това ме изпрати директно горе.
Тя каза, че трябва да се срещнем.
Ще ти прозвучи странно,
но имам усещането, че вече те познавам.
Аз също.
Сега какво?
Не знам.
Никога не съм била мъртва преди.
Да го направим ли?
Да го направим.
Благодаря.