Попаднах на тази стара кореспонденция между баща ми и семейство Буун,
той беше техен адвокат. - Той е работил за чичо и братовчед ми?
Джейкъб никога не губи агне. - Не се връщам.
О, скъпа, ти никога не си си тръгвала.
Една от тях дойде при мен днес, знаят къде съм.
Те знаят и за теб, и за нашето бебе.
Твоят баща... нещо му тежи,
виждал съм това и преди. То подлуди Филип и Стивън...
Баща ми не е луд!
Чарлз, не! Чарлз, може ли да бъда откровена?
Да, разбира се. - Дали децата и аз сме в опасност от теб?
Защо не преследвате Стивън Буун?!
Защото е мъртъв, Роуз. - Стивън ме направи на глупак
и постави семейството ми в опасност.
Трябва да го заловим, преди да нарани и някой друг.
Моят братовчед Стивън живее зад стените на тази къща.
Ще го заловя, преди да нанесе още повече вреда.
Такъв красив подарък, майка ти има прекрасен вкус.
Знам и че си тъжна, и ядосана.
Сигурно се чувстваш много самотна?!
И аз познавам самотата. - Стой далеч от нея!
Не!
Филип Буун е жив. Нападна Мери Денисън!
Филип Буун е мъртъв.
Ти там!
Джейкъб има отговорите. - Какви отговори?
За тази лудост, която чувстваш, че расте вътре в теб...
Той иска да те види... утре в Джирусълъмс Лот.
Не!
1780-та
Бързо, бързо!
Татко?!
Татко!
Спри!
Буун, спри!
Какво си направил? - То идва, Сайлънс,
не мога да го спра. - Хвърли ножа!
Не съм луд. - Просто хвърли ножа!
Видях го.
Какво видя?!
Идването на тъмнината. - Тази книга е покварена, татко.
Виж какво ти е причинила!
Трябваше да извадя червеите.
Не можех да допусна тези, които обичам, да ги очаква подобна съдба.
Дай ми книгата!
Хвърли ножа, татко. - Сайлънс.
Хвърли го!
Ще те изпратя при Бог, преди Той да умре.
ЧАПЪЛУЕЙТ Сезон първи, Епизод 05 - Пророкът
Ейдриън Броуди
Емили Хампшър
Кристофър Хейердал
Дженифър Енс, Сирена Гъламгос, Йан Хо и други
музика Марк Корвън
оператор Мирослав Башак
МАРСЕЛА дъщеря на Стивън и Елизабет
адаптация Джейсън и Питър Филарди
по книгата "Джирусълъмс Лот" на Стивън Кинг
сценарий Джейсън и Питър Филарди
режисьор Рейчъл Лейтерман
Какво ти каза Стивън?
Каза ли нещо за някакъв Джейкъб?
Отговори ми, Лоа.
Каза, че мога да видя майка.
Е, това е лъжа, каквото и да ти е казал, не е вярно.
Откъде знаеш?
Той е различен от нас.
В какъв смисъл?
Той каза, че може да ме излекува.
О, не може.
Лоа...
Стивън е измамник.
Помниш ли, как аз и майка ти ти говорихме за подобни хора
на кораба и в пристанището. - Той не е непознат, той ни е роднина.
Няма значение, той се уповава на твоята слабост.
Защо да ми липсва мама е слабост?!
Да я забравя е още по-лошо.
Никой не е забравил за нея.
Виждам начина, по който гледаш Ребека.
Никоя жена не би могла да заеме мястото на майка ти,
нито бих поискал това от теб.
Аз съм ти баща, мое задължение е да те защитавам.
Но не мога да го направя, ако не изпълняваш заповедите ми.
Стой далеч от Стивън Буун! Той иска да те нарани.
Може да ми стори нещо по-лошо от това ли?!
Скоро ще си ходим.
Приготви си багажа.
Как е тя?
Стивън я манипулира,
но с каква цел, не знам. И нищо не каза за Джейкъб...
Видях това име в онези писма, кореспонденцията между Буун и баща ми.
Аз познавам Джирусълъмс Лот, беше миньорският град на прадядо ми.
Хората разказват истории за Джеймс Буун
и тези, които са живели там, най-вече за да плашат децата.
Мислех, че е изоставен. - Как да стигна до там?
Аз мога да ви заведа пътува се половин ден.
Преди няколко години започнах да карам дървен материал горе за Филип и Стивън.
Казаха ми да го оставя извън града,
Никога не ми бе плащан, нито съм виждал никого.
Татко, видя какво направи това момиче.
Да напуснем това място.
Ейбъл, Ребека, може ли за момент, моля?
Разбира се.
Ребека?
Онър.
Ти ме разбираш по-малко отколкото аз самия.
Аз наистина съм много обезпокоен от състоянието си,
как то може да се отрази на теб...
на Лоа и Тейн.
Ако този Джейкъб има отговори,
трябва да ги чуя.
Кой прокле фамилията Буун Ребека Морган
Не се притеснявай за баща си, аз ще се грижа за него.
Обещай ми, че ще се грижиш и за себе си.
Разбира се.
Деца, ще дойда за вас в пансиона. Слушайте Ребека
и се грижете един за друг, докато се върна. - Бъди внимателен.
Разбира се.
Онър...
Ребека...
никога няма да мога да ти се отплатя.
Очакваме ви обратно утре.
Благодаря ти.
Благодаря.
Ребека Морган казва, че Филип Буун е бил снощи в тази стая.
Видяла го да напада Мери.
Филип Буун е мъртъв, Джордж.
Кой го каза?! Елизабет Клорис?
От липсата на синини около пробивите,
почти бих заключил, че това са някакви ухапвания...
но не човешки.
Никога ли не се е оплаквала от тези рани? - Не.
Местоположението е много случайно или пък доста стратегическо.
За какво? - Кръвопускане.
Как не съм ги забелязал преди?! - Не си знаел да ги търсиш.
Майко?! Хайде, влезте.
Ребека! Здравейте, деца.
Здравейте, г-жо Морган. - Качете се горе, втората врата отдясно.
Чувствайте се като у дома. - Какво става?
Имаме нужда от място, където да останем за няколко дни.
Къде е баща им? - Язди към Джирусълъмс Лот.
Защо, какво има там?!
Може да ти прозвучи откачено,
но не само Филип Буун е жив, а и Стивън.
Чарлз го видя жив снощи.
Бащата и синът са фалшифицирали смъртта си и живеят в стените на Чапълуейт.
Трябва да видя тези писма, които ти дадох, кореспонденцията между татко и Буун.
Защо фермите наоколо са изоставени?
Не знам, но преди няколко години не бяха.
Ребека спомена истории за моя прадядо. Ти какво си чувал?
Хората в Прийчърс Корнърс още не могат да се помирят заради Джеймс Буун.
Чух, че бил убиец,
призрак,
дори самия дявол.
Алис?
Добре ли си?
Мразя Бог.
Той е зъл... и жесток.
Отне моите деца, а дава такива на незаслужилите като Фейт Прингъл.
Естествено е да поставяш под въпрос вярата си,
но не бива да сравняваш своето положение с това на другите.
Недостойно е. - Знаеш ли, чудя се, Мартин,
защо допускаш Марсела Буун в нашия дом.
Престани вече!
Марсела Буун не е причина за болестта.
Разбирам, че отказваш да обвиняваш на сляпо, не дай Боже,
но трябва ли да я защитаваш толкова сляпо?!
Никога не съм искала това прокълнато дете около децата си.
Умолявах те, но ти й позволи!
Децата я обожаваха, Алис.
Не искам непрекъснато да ме обвиняваш за...
Кажи го.
Кажи го, Мартин.
За убийството на децата ни.
Можех да обикна това дете, ако беше наше,
дори и с цялата му грозота, все пак можех да го обикна.
Съгреши ли, Мартин?
Твое дете ли е?
Мое е.
Снощи едни хора от Джирусълъмс Лот дойдоха в Чапълуейт.
Какви хора?
Никой не живее там от десетилетия. - Ами сега живеят.
Дойдоха с послание за Чарлз;
изглежда този човек на име Джейкъб иска да се срещне с него.
Който и да е този Джейкъб, той владее Божията сила над тези хора.
Затова исках да разгледам отново тези писма,
видях името му някъде сред тях.
Ето го, Джейкъб.
Явно този Джейкъб си пише с татко във връзка с някаква книга -
"Мистериите на червеите".
Ама че странно име.
На латински е, "Мистериите на червеите".
Г-жо Буун? Аз съм, Джордж Денисън. - Помощ! Майко, моля те!
Госпожо Буун? - Спри там! Махай се!
Помощ! - Тръгвай си оттук! Не можеш да ги спасиш!
Моля те, майко, недей! - Не!
Г-н Буун!
Ало!
ФИЛИП СТИВЪН БУУН БУУН
Ето го, господин Буун, Джирусълъмс Лот.
Дотук най-далеч съм идвал.
Можете да видите старата църква ей там, поправиха я с дървен материал от Буун.
Ейбъл, моля те, би ли се върнал обратно в Прийчърс Корнърс?
Наглеждай семейството ми, докато се върна. - Господин Буун, мога да дойда...
Не, благодаря ти.
Дойдох при Джейкъб.
Тук пише, че татко е довел Джейкъб в Мейн
за среща против желанието на семейство Буун.
Било е преди две години.
Майко?
Какво има?
Какво е това?
Писмо, което получих от втората съпруга на баща ти.
Не разбирам, какво общо има то с цялата тази работа?
Тя искаше да знае, дали сме се помирили с баща ти.
Не го била виждала и чувала, откакто заминал по бизнес в Мейн.
Значи татко е имал среща в Мейн...
и никога не се е върнал в Ню Йорк?!
Тук ще бъдеш в безопасност, Мери.
Обичам те.
Сега заспивай.
Лоа?
Какво има?
Заради татко ли? - Искам да се върна на острова,
искам да бъда с нашите хора.
Татко ще ни върне, след всичко това, той няма да стои.
Не, ще стои.
Той я харесва.
Коя?
Коя мислиш? Ребека.
Всички я харесваме.
Достатъчно да я наречете "майко"?! - Спри да създаваш проблеми,
тя никога не ти е сторила нищо друго, освен добро.
Но тя е лъжкиня, не се интересува от никой от нас.
Престани, Лоа, това не е вярно.
Прочетете сами.
Какво е? - Писанията на Ребека,
става въпрос за нас, всички сме там.
Тя мисли, че ние сме прокълнати, а татко е луд.
Единствената причина да дойде в Чапълуейт е да напише тази глупава история.
Иска ми се да не беше вземала това.
Ребека, искам веднага да се върнеш у дома.
Достатъчно, тази история не заслужава да си излагаш живота на опасност.
Нещо повече е от това. - Ако са децата,
те не са твоя отговорност.
Чарлз Буун е способен да се грижи за...
Заради него е, нали?
Имаш чувства към него. - Имам чувства към всички тях.
Те споделят ли твоята привързаност? - Не знам.
Но той е най-интересната история, която някога се е случвала в живота ми.
Той е Буун,
те са преследвани от нещастия.
Всеки живот с него би бил невъзможен.
Добър вечер, Ан... Ребека.
Тук съм да нагледам Фейт Прингъл. - Тя е горе.
Благодаря.
Той ще те приеме сега.
Какво каза Алис?
Тя каза, че съм...
че съм я унищожил и че се надява тя да направи същото с мен.
Ето още една причина да си тръгнем. - Да, трябва да кажа на паството си.
Нямаме време. - Те си изповядват греховете пред мен.
Какъв човек съм, ако аз не им призная своя?!
Ти призна истината на Алис.
И заслужаваш същото.
Знаеш ли, аз не съм съвсем невинна, Мартин.
Казах ти, че съм сирак.
И не би трябвало да е изненада...
че се издържах през младостта си като проститутка в Ню Бедфорд.
Опознах много мъже,
но един беше неопознаваем.
Името му бе Джейкъб и той ме ужасяваше.
В нощта, в която се срещнахме, бях сигурна, че иска да ме убие,
но той не го направи.
Нуждаеше се от храна и аз го хранех,
имаше нужда от подслон и аз му го осигурих.
Джейкъб ми показа много неща.
Вярва в нещо, което той нарича
"Първия бог".
Има само един Бог. - А преди Него?
Преди Исус, преди Сатаната, преди "нека бъде светлина",
е имало друг, който е управлявал в тъмнина
без пръста Божи.
Джейкъб го назова Червеят
и беше на път да Го възкреси.
Последвах Джейкъб в търсенето му в Мейн,
към Джирусълъмс Лот.
А скоро пристигнаха и други като него. - Приближи се, китоловецо.
Онези като Джейкъб си доведоха и свои последователи.
Те живеят през нощта...
и пият кръв, за да живеят.
Чуй ме, Мартин,
остави настрана всичко, което смяташ, че знаеш.
Джейкъб и неговият вид са немъртви.
Аз не...
не ти вярвам.
А може ли да не повярваш на тези?
Ти каза, че са от детска шарка.
Излъгах.
Ние, хората, бяхме храна.
Всеки белег е мястото, откъдето те са се хранили от мен, и аз го позволявах.
С изцедена кръв и блуждаеща на ръба на смъртта,
без да се съпротивлявам, аз се връщах след като зараснеха,
удоволствие, което не мога да опиша...
Спри, спри!
Взех билети.
Утре тръгваме.
Седни.
Уплашен си. - Смъртта не ми е чужда.
Това ли си мислиш, че съм аз?!
Смъртта? - Не знам какъв си.
Аз съм много неща:
Драугр,
Носферату,
Ревенант... Откъдето идвам, съм Вампир.
Нежив.
Да.
Никога не съм вярвал, че сте истински, не повече от русалките или морския дракон.
Всякакви неща живеят в сенките.
Страхуваш се от светлината? - Ние предпочитаме тъмното.
А християнският бог? - Нямаме нужда от него,
имаме си свои собствени богове.
Защо съм тук, Джейкъб?
Миньорът, който е основал този град,
е открил един откраднат текст,
който не е предназначен за вашия вид,
наречи го нашата Библия.
"Мистериите на червеите".
Говориш за моя прадядо ли?
Джеймс Буун смяташе, че може да обуздае силата на нашата книга.
Най-арогантно
той написа името си с кръв на нейните страници,
проклинайки себе си и всеки един Буун след него.
Кръвта иска кръв.
Точно.
Когато търсенето ми на този текст ме доведе тук,
разпознах лудостта в твоите близки.
Филип, Стивън...
те имат книгата, искам си я обратно. - А защо не си я вземете от тях?
Подозирам, че и те предпочитат тъмното, както и вие.
О, сега - да.
Аз ги хранех с кръвта си,
направих ги едни от нас в замяна на книгата,
но когато отидоха да я донесат, не можаха да я намерят, твърдяха, че била открадната.
Намирането й се оказа невъзможно.
Защо? - Защото те са немъртви.
Вече не са хора.
Само живите Буун чуват нейния призив.
Не!
Червеите?
Всичко, което вярваш, че е лудост, това е моята книга, която те вика.
Щях да убия чичо ти и братовчед ти заради техния провал,
но те ме умоляваха като кучета,
разказвайки ми за друг Буун, който споделя тяхното проклятие.
Те те доведоха тук, за да проследиш лудостта си
и да намериш книгата, която ние не можем.
И ако ти я върна...
Освобождаваш себе си и своите деца,
и децата на твоите деца и т.н.
Кажи ми какво трябва да направя.
Заслушай се за повика й,
спри да се съпротивляваш.
Когато книгата ти проговори,
покани я вътре.
Предай се и "Мистериите на червеите"
ще те отведат до нея.
Чичо ти и братовчед ти ще искат книгата за себе си.
Донеси я на мен
и само на мен.
Не мога да ти помогна,
знам докъде ще доведе тази лудост.
Предпочитам да умра тук и сега,
отколкото да рискувам да нараня семейството си.
Помогни ми, Чарлз Буун!
Познаваш ме, помогни ми, моля те!
Нарани ги и се кълна, че никога няма да видиш тази книга.
Моля ви, моля ви, не ме убивайте.
Освободете ги!
Ще направя каквото искаш. - О, китоловецо,
каква милост проявихте вие към Левиатан?
Не!
- Никога повече!
Г-н Буун! Не!
Ще намеря твоята книга! - Не!
Не!
Не, не! - Не!
Веднъж докоснеш ли книгата,
тя ще проникне в твоята душа,
показвайки ти неща...
които ще ти се иска да забравиш.
Остани верен на думата си, китоловецо.
Само аз мога да те спася.
Върви.
Къде е Лоа? - В кухнята.
Не е в кухнята, аз току-що бях там. - Ние не искаме да сме в историята ти!
Какво?!
Лоа намери твоите писания.
Вярваш ли във всичко, което казваш за нас? - Това е художествена измислица.
Не ми прилича много на измислица. - И ние не сме прокълнати.
Знам. - Не си по-различна от хората в града,
но поне те ни го казват в лицето. - Много съжалявам, че ви нараних,
никога не съм имала такова намерение.
Точно сега обаче трябва да намерим Лоа.
Хайде.
Филип!
Тя вече е моя.
Мери?
Баща ми ме научи да свиря,
а аз преподавах на Марсела.
Извадил си играчките й.
Дъщеря ми ми липсва.
Хайде! - Тя е горе!
Няма по-голяма мъка за един родител от загубата на дете.
Чакай! Онър, Онър, спри.
Лоа?
Лоа!
синхронизация и превод kostadinoff