--- досега в "ЧАПЪЛУЕЙТ" --- Съпругът ми липсва!
Какво сте направили с него? - Уверявам ви, госпожо,
не знам кой или къде е вашият съпруг.
Боя се, че няма да намерите приятели в Прийчърс Корнърс.
Те на практика организираха тържество, когато братовчед ви се обеси.
Дъщерята на Стивън, Марсела, означаваше всичко за него.
Падна по стълбите в мазето и си счупи гръбнака.
Нека "изпратим" и тези нови Буун,
преди да ни причинят отново някакво нещастие.
Запали ги. - Не!
Къде са ми раковините? - Тейн, това бяха раковините на мама.
Ако си играеш с Лоа, това не е... - Не съм ги взел аз!
Малко съм изморена. - Да нямаш треска?
Не съм заразена.
Не видях нито куришки, нито дупки, само няколко изсъхнали трупа.
Имаме плъхове, г-н Флетчър, уверявам ви.
Това е тъжна къща, капитане,
никой Буун никога не е бил щастлив тук.
Там вътре има нещо, което ти криеш от нас.
И то ме плаши.
Какво е станало тук? - Сюзън Малори почина.
Беше Буун, Стивън Буун уби бебчето ми!
Явно тази жена се нуждае от помощ. - Изкопайте го!
Докажете го. - Ако всички вярвате, че това е истина,
тогава наистина няма надежда за този град.
ЧЕПЪЛУЕЙТ Е03 - Наследствена лудост
Ейдриън Броуди
Емили Хампшър
Дженифър Енс, Сирена Гъламгос, Йан Хо и други
музика Марк Корвън
оператор Дейвид Грийн
МАРСЕЛА дъщеря на Стивън и Елизабет
адаптация Джейсън и Питър Филарди
по книгата "Джирусълъмс Лот" на Стивън Кинг
сценарий Скот Косар
режисьор Джеф Ренфро
Скъпи братовчеде Чарлз, когато получиш това писмо,
аз ще бъда на последното си място за почивка.
Бащите ни отидоха в гробовете си като ожесточени врагове в спор за собственост.
Аз не бих желал същата съдба, скъпи братовчеде.
Вярвам, че твоят баща е бил измамен от моя.
Като обезщетение за греха на баща ми, ти завещавам, Чарлз Буун,
единствен мой наследник и последна кръвна връзка,
всичко, което притежавам:
а именно, просперираща дъскорезница и всички свързани с нея площи,
и накрая, великолепния ни родов дом,
наречен Чапълуейт.
Татко?
Да? - Тук в безопасност ли сме?
Защо питаш?
Момичето, което почина...
майка й каза, че е била убита от твоя братовчед Стивън.
Добро утро, г-н Буун. - Добро утро.
Може ли да вляза?
Разбира се.
Тейн, моля те, отиди си в стаята.
Как е днес госпожа Малори? - В шок.
Доктор Гилфорд я посети снощи.
Съпругът на жената все още е в неизвестност, вече трети ден.
Не се е появил и на работа.
Затова ли сте тук? - Да, търся Едуард Малори?
Дойдох също да ви предложа
да стоите по-далеч от Прийчърс Корнърс за няколко дни.
Но аз имам бизнес; хората ще си помислят, че се крия.
Това ще остави грешно впечатление, сър.
Може и да е така, но не е нужно...
да провокираме хората.
Моето име ги провокира!
Цвета на кожата на моите деца ги провокира!
Не виждам голям избор.
Ами върнете се откъдето сте дошли.
Мога ли да ви напомня, че се намирате в моята къща в момента.
Сигурен съм, че сте чули за намерението ми да строя кораби тук.
Да.
След две години дори моите противници ще ми благодарят.
Застанете на моя страна, началник,
може дори да имам работа за вас.
Приятен ден, сър.
Полицаят смята, че трябва да взема семейството си и да напуснем.
Най-малкото да останем извън града за няколко дни.
Е, поне ден-два от училището би било разумно.
Нямахме нищо общо със смъртта на това малко момиченце.
Знам, просто... просто да пощадите децата
от подлите приказки, които ще последват.
Децата ще се справят със злите приказки. - Както желаете.
А снощи... предполагам сте оборили обвинението на Роуз Малори?
Да, ще бъде труден ден за децата. Бихте ли ги придружили до училището, моля?
Разбира се.
Какво е да израснеш тук?
Е, беше по-различно, отколкото е сега.
Когато бях по-малка, тичахме свободно,
аз през цялото време си играех в гората.
Не живеехме със страха, който изпитваме в днешно време.
Нима хората са злобни към теб, както към нас?
И да, и не.
По-скоро са неучтиви.
На твоите години нямах много приятели.
Защо? - Бях малко по-различна.
Децата ми се подиграваха, родителите им мислеха, че имам голяма уста.
Имала си мнение. - Което никой не искаше да чуе.
Не приемайте нищо от това лично.
Хората винаги гледат да разрушат това, което не разбират.
Капитан Буун? - Може ли да вляза?
Задайте си въпросите, капитане.
Ще направя всичко възможно да им отговоря.
Казвате, че Стивън се е обесил.
Да. - И кой ви го каза?
Аз самата открих телата...
неговото и дъщеря му Марсела.
Първо намерих детето...
в подножието на тези жестоки стълби.
Тя беше...
студена и изпочупена.
Една ножица бе пронизала гърлото й.
След което намерих и Стивън.
Присъствахте ли на погребението им? - Нямаше такова.
Но... но имаше бдение.
Филип изложи телата им на показ в салона за два дни.
Любопитните дойдоха,
но не беше, за да отдадат почит...
Те бяха щастливи да видят Стивън мъртъв.
А защо без погребение?
На третия ден, когато пристигнах, телата им бяха изчезнали.
Филип беше погребал сина и внучката си в семейния парцел.
Той бе просто един разбит човек, който рядко излизаше от стаята си.
Една седмица по-късно...
Филип се удави в морето.
Тялото му никога не бе открито.
Вие сте единствен свидетел на тяхната смърт,
никой друг.
Вярно е.
Госпожо Клорис...
смятам, че криете нещо.
Също така смятам, че Стивън е все още жив.
Снощи знаете ли какво направих?
Отворих гроба на Стивън.
И знаете ли какво намерих?
Нищо.
И така, вие как си го обяснявате?
Сега...
аз бях подмамен тук под предлог за наследство.
С каква цел? - Не мога да зная.
Кажете ми каквото знаете!
Къде е Стивън Буун? - Не бих могла да кажа.
О, мисля, че бихте могли.
Умолявам ви, оставете ме на мира.
Когато видите братовчед ми, му кажете...
кажете му, че го търся.
И че ще го намеря.
Джордж? - Мери!
Мери?
Мери, какво правиш?
Готвя закуска.
Сигурно съм забравила.
Ще извикам доктор Гилфорд.
Да, трябва.
Това е тази болест, нали?
Джордж, обещавам, че ще направя всичко по силите си да помогна на Мери.
Ще преминем през това.
Да.
Мери е корава.
Гледай да си почива.
И й дай да яде черен дроб.
А довечера ще дойда да й пусна малко кръв.
АКО СТЕ БОЛЕН, СТОЙТЕ НАДАЛЕЧ
КАРАНТИНА СТОЙТЕ ДАЛЕЧ ОТ ТАЗИ КЪЩА
Мартин.
Може ли за момент?
Разбира се.
Отнеха ни ги твърде рано.
Обвиненията на Роуз Малори...
накараха града да говори.
Да, че Стивън Буун е жив?!
Че е възкръснал от мъртвите?!
Мисля, че трябва да бъдем напълно сигурни, че това не е вярно.
Ако Господ може да възкреси Лазар,
със сигурност и Сатаната би могъл да възкреси Стивън Буун.
Трябва да продължа с проповедта си.
За погребението на Сюзън Малори ли?
Мога ли да я видя?
Можете да я чуете... утре.
А споменава ли се за Буун?
Защо да ги споменавам?
Детето почина от болестта на Буун.
Трябва да го направиш.
Моята работа е да осигурявам спокойствие и надежда,
не да разпространявам омраза.
Хората са уплашени и се чувстват безпомощни.
Твоята работа, Мартин,
е да посочиш виновника за този страх, за да могат те да отвърнат на удара.
Имат нужда от изкупителна жертва ли? - Те имат нужда от дявол.
Аз няма да взема участие в това.
Твоите собствени деца, моите внуци...
бяха сред първите, които умряха от заразата на Буун.
Моята Алис така и не се възстанови.
Приятен ден, Сам.
Този град трябва да се управлява със сила...
и убеждения.
Щяхте ли да изпитвате такава омраза към тях,
ако Сайлънс Буун не бе купила земята на баща ви?
Тя я открадна от този пияница.
Стовари Божия гняв върху Буун утре.
Мартин!
Преди той да се обърне към теб!
Бих искала всички да запомнят нашите 31 щата
и да могат да ги посочат на карта.
Трябва да знаете и големите градове.
Има ли му нещо на мястото, което ви отредих, г-це Буун?
Не мога да ви чувам там отзад. - Тя е толкова глуха, колкото и тъмнокожа?
Достатъчно, г-н Нокс!
Днес ще оставим това място празно в памет на Сюзън Малори.
Заемете мястото на Пени Ашкрофт, но само докато тя се върне.
Мис Буун.
Вървете, г-це Буун.
Изгонени сме.
Имало е оплаквания.
Родителите се притесняват, че може да пренесете болестта.
Всички говорят за теб и Буун.
Хората са уплашени и гневни.
Не ме интересува какво мислят хората.
Завърши си книгата и приключвай с Чапълуейт.
О, донесох ти нещо.
Какви са тези писма?
От татко до Филип Буун,
намерих ги в кабинета в Чапълуейт. - Прочете ли ги?
Прегледах ги.
Знаеше ли, че той все още е работил за Буун до преди две години?
Не, не знаех.
Може би даже оттук, в града.
О, той имаше второто си семейство.
Докато не е изоставил и тях.
Колкото и несправедливо да е, мисля, че май е най-добре засега аз да уча децата вкъщи.
Не съм свикнал да отстъпвам толкова лесно, г-це Морган.
Нито аз, но не нас тормозят.
След като хората опознаят вас и децата
и видят, че няма от какво да се страхуват,
тази враждебност ще намалее.
Освен ако няма от какво да се страхуват.
Вярвам, че братовчед ми Стивън е жив.
Не е.
Гробът му е празен. - Г-н Буун,
видях братовчед ви Стивън мъртъв
заедно с Марсела при бдението им
точно в тази стая.
Тогава къде е тялото? - Има ли значение?
Е, може би Филип го е погребал другаде,
страхувайки се от вандали или осквернители.
Вървете си оттук! - Залегни, долу, долу!
И стой далеч от прозорците!
Буун! Излез от тази къща!
Залегни!
Отиди да намериш децата! Онър!
Дръж всички вътре.
Говорим на теб, Буун! - Върви, откъдето си!
Махай се от града!
Който хвърли следващия камък, получава куршум.
Пуснете ги!
Свалете качулките.
Кучи синове.
Не си толкова смел сега, а, Буун?
Махай се от града, Буун!
Вземи си лайната и тръгвай!
Никой не те иска тук!
Да ти подам ръка, Буун, а?
Ето.
Махайте се оттук!
Веднага! - Това не е краят, Буун!
О, Чарлз!
Давай, давай!
Томпсън!
Мейсън!
Томпсън?
Как се чувствате?
Като стъпкан от кон. - Намерих това в шкафа си.
Някои лекарства, които могат да бъдат от полза.
Благодаря ти.
Може ли?
Всичко наред ли е?
Стивън Буун. Токсичен живак.
Какво е "FIH"?
Болница на остров Фригит.
Близо ли е?
Г-н Буун, не бихте искали да отидете там.
Това е ужасно място.
Защо?
Тя е... лудница.
Тате, Ейбъл е тук!
Добро утро, г-н Буун.
Добро утро.
Какво те води толкова рано насам? - Ами дъскорезницата...
мъжете не са дошли на работа.
Имаше един млад моряк от Брайтън,
който направи забележка на момичето си: "Много си тясна!"
А тя му отговори: "О, скъпи мой,
попаднал си в грешната дупка!
Правилната е достатъчно разширена!"
Е, ти си нов в града, капитане, затова ще те запозная с правилата тук.
Неговият вид не се допуска вътре.
Няма да отнеме много време.
Дошъл си тук, за да ни купиш
с всички тези пари на Буун, които наследи ли?
Напротив.
Е, очевидно е, че никой от вас не го интересува работата му.
Затова всички сте уволнени.
Е, това е ужасно мило от ваша страна
да яздите чак дотук и да ни уведомите.
Всички пари, които ви дължа,
ще отидат за ремонт на прозорците ми.
Не разбирам.
Слушай, не говори.
Аз се гордея със своята честност.
Затова, повярвай ми, когато ти казвам,
че ще убия всеки един от вас...
и ще изгоря всичките ви къщи до основи,
ако отново опитате нещо срещу мен или моето семейство.
Усетихте ли това, момчета?
Някакъв горещ въздух току-що премина през залата.
Сядай, сядай!
Томпсън, запомни ми думите.
Не съм някой, който говори празни приказки.
Капитан Буун, запознайте се с моите приятели инвеститори от Портланд.
Те ще купят вашата дъскорезница, когато напуснете града
или когато тя фалира.
Ще оставя твоя приятел да ти разкаже
какво мисля аз по въпроса.
Капитанът вярва, че братовчед му е жив.
Но аз ги видях с очите си и затова знам, че той греши.
Но дали е така?
Как може да съм сигурна?
Толкова ли е немислимо мъртвите да възкръснат?
Признаваме, че душата ни е отделна част от нашето тяло.
Един смъртен и обвързан с времето;
и един безсмъртен и необвързан с нищо.
Безсмъртната душа е онова докосване на Бог до всеки от нас.
Тя познава нашия Създател и Неговите тайни.
Почти мога да си представя, както предлага капитанът,
как една непокорна душа,
един откачен Стивън Буун,
може да наруши естествения ред,
навярно и сам освободил се от гроба.
Търся доктор Фрост. - Аз съм доктор Фрост.
Вие кой сте?
Чарлз Буун.
Някаква връзка с Буун от Чапълуейт?
Да.
Тези отношения са причината да съм тук.
Да се разходим.
Какво ви притеснява, г-н Буун?
Стивън Буун.
Търся го.
Е, няма да го намерите тук.
Той трябва да е на два метра под земята.
Да, трябва да бъде, но не е.
Отворили сте му гроба?
Да.
Любопитен съм
какво ви накара да изкопаете гроба на братовчед си?
Преди две нощи умря едно дете в Прийчърс Корнърс.
Майката на момичето се кълнеше, че братовчед ми Стивън е убиецът.
Значи решихте вие самият да докажете, че той наистина е мъртъв.
Точно така.
Все пак нямаше тяло...
Вижте, има история на лоша кръв
в моя род в продължение на много години.
Започвам да вярвам, че съм бил подмамен от братовчед ми...
и той започва да обръща града срещу мен.
Г-н Буун, вашите разсъждения следват модела
на класическата мания за преследване.
Не, Стивън Буун е жив.
Вие самият сте го лекували...
с токсичен живак. - За мания.
Аз лекувах цялото семейство.
Всички бяха подлудени от едно и също страдание.
Не! Не, не, не!
Ледени бани.
За намаляване на маниакалните пристъпи на възбуда.
Баба ти Сайлънс страдаше ужасно от такива пристъпи.
Лекувах я в Чапълуейт.
Червеите?
Виждате ги, нали?
Цялото семейство ги виждаше.
Страдание, което назовах вермифобия...
обсесивен страх от червеи.
Сайлънс, Стивън и Филип... всички бяха подлудени от тях.
Те вярваха, че могат да излекуват тази лудост с една книга,
свещена книга със забранени обреди и тем подобни глупости,
но няма такава книга.
И няма лек.
Аз не съм луд, докторе.
Това е наследствено.
Виденията само ще се влошават
и ще стават още по-всепоглъщащи,
не оставящи нищо от вас.
Махайте се на това място, докато можете, г-н Буун,
заради себе си и заради всички около вас.
Стивън!
- Той не е Стивън, скъпа.
Извинете, аз...
Стивън!
Натам отива! Към пролива!
Допълнителните платна. Свалете брамстенга.
Пригответе три лодки!
Дръжте тези тримата в готовност, г-н Боунс.
Уверете се, че са бързи с харпуна.
Здрасти ти там.
Какво правиш горе?
Търся китове.
По-добре да потърсиш книгата.
Каква книга?
Как се казваш? - Тейн.
А твоето?
Аз нямам име.
Всеки има име.
Не и ние, ние се отказахме от нашите.
Нашият Бог не ни ги позволява.
Не допуска християнски имена ли?!
Нашият бог е по-стар от твоя.
Без ръце, без крака, без пръсти, без ходила.
Той рови в земята, търсейки месо.
Без нос, без уши, без очи, без глава.
Извива се в гроба, ядейки мъртвите.
Спри! - Без ръце, без крака!
Без пръсти, без ходила!
Той рови в земята, търсейки месо.
Без нос, без уши, без очи, без глава.
Извива се в гроба, ядейки мъртвите! - Спри, махай се!
Кажи на баща си да намери книгата!
Добър вечер, г-н Буун. Моята работа тук приключи.
Колкото и лудо да звучи, не намерих нито един плъх тук или наоколо.
Вярвам ви, г-н Флетчър.
Благодаря ви за помощта.
Намерила си си герданчето.
Казах ти, че не съм ти го взел аз.
Тате! - Добър вечер, г-н Буун.
Ейбъл.
Татко? - Да.
Едно странно момиче ми даде ябълка,
в която имаше червеи. Тя влезе в обора
и каза нещо за някаква книга.
Червеи?
Ти видя ли ги?
Да.
Някой друг виждал ли ги е?
Онър? Лоа?
Вярваш ми, нали?
Да.
Вярвам ти.
Съжалявам, беше дълъг ден.
Аз... няма да вечерям.
Г-н Буун.
Пътуването до остров Фригит... открихте ли нещо?
Повече, отколкото бих желал.
Лека нощ, Ребека.
Татко мисли много за теб. - Той е добър човек,
не съм срещал много като него.
Мислиш ли, че му липсва океанът? - Така мисля.
Там му е по-хубаво.
Ами ти?
На мен ми харесва тук.
И аз се радвам, че си тук.
Аз по-добре да тръгвам. - Извинявай, ако съм те обидила?
Не, няма такова нещо.
Лека нощ, Онър.
Спри.
Умолявам те, спри.
Няма плъхове.
Там няма...
няма плъхове!
Няма плъхове.
Няма плъхове!
Какво е това? - Не съм сигурна.
Чарлз, не!!!
Тате, какво ти става?!
Елате, деца, всички горе.
Всички горе.
КРЪВТА ИСКА КРЪВ
синхронизация и субтитри kostadinoff