Наследих имение в щата Мейн от братовчед ми Стивън
на име Чапълуейт.
Вие трябва да сте Чарлз Буун, морският капитан?
Това са моите деца. - А г-жа Буун ще дойде ли?
Жена ми почина. - Ребека Морган, ти си писател.
Има само една добра история в града, майко.
Добър ден. Чух, че търсите гувернантка.
А кое е малкото момиче? - Сигурно е Марсела,
дъщерята на Стивън. Тя е починала.
Ти защо никога не говориш за своя баща?
Той беше особен човек.
Опасявам се, че май имаме плъхове.
Умни са, знаят, че сме ги усетили.
Родът ви има лоша репутация, г-н Буун, и Стивън също допринесе за това.
Продайте дъскорезницата и заминете. - Не, аз имам други планове.
Твоят баща... - Татко бе адвокат на Филип Буун
и се страхуваше от него, ясно ми е. - Молехме се тези да са последните Буун.
И защо?
Някои обвиняват Чапълуейт за болестта в града.
Ами ти, Едуард? Вашата малка Сюзън е болна.
Да "изпратим" и тези нови Буун.
Запали ги тогава. - Кой е там?
Там вътре има нещо, което ти криеш от нас.
Той идва! Червеят!
И то ме плаши.
Справяш се много добре,
Наистина много добре. - Не!
Дишай, дишай. - Извади го!
Бебето ти е увредено, Фейт. Нямаме време, трябва да се напънеш!
Хайде, това е, това е. Дишай! Браво, още веднъж.
Бебето идва! Сега напъни леко, леко.
Напъни се още малко. Напъвай, напъвай!
Здравей.
Бог да ни е на помощ. - Какво?!
Искам да си видя бебето.
Моля те, искам да я видя. - Него.
Момче е. - Момче.
Не.
Не!
ЧЕПЪЛУЕЙТ Е02 - Memento Mori / Помни, че ще умреш
Ейдриън Броуди
Емили Хампшър
Дженифър Енс, Сирена Гъламгос, Йан Хо и други
музика Марк Корвън
оператор Мирослав Башак
МАРСЕЛА дъщеря на Стивън и Елизабет
адаптация Джейсън и Питър Филарди
по книгата "Джирусълъмс Лот" на Стивън Кинг
сценарий Джейсън и Питър Филарди
режисьор Бър Стиърс
Морган и Мейсън
адвокатска кантора
Добро утро, г-це Морган. - Г-н Буун, рано сте станали.
Да,
ще водя Лоа в града.
Ще ви чакаме с другите деца в училището.
Какво открихте?
Възхищавах се на вашите книги
и попаднах на тази стара кореспонденция между баща ми и семейство Буун,
той беше техен адвокат.
Някои носят подписа на баща ми.
Той е работил за чичо и братовчед ми? - Да.
Съжалявам, трябваше да ви го спомена.
И какво бе неговото мнение за тях?
Баща ми се страхуваше от Филип.
Ясно.
Ако писмата имат някакво значение за вас, вземете ги.
Нямат.
Баща ми замина за Ню Йорк, когато бях на 15 да разшири адвокатската си практика.
Оттогава не сме се чували с него.
Очевидно е си създал второ семейство и ни е изоставил.
Твои са, ако ги искаш.
Лоа?
Даниел, Даниел?
Добро утро, Роуз. - Добро утро.
Виждал ли си Едуард? - Не и от вчера в кръчмата.
Сюзън го е видяла да излиза с каруцата снощи.
Каза ли къде отива?
Не е казвал, Роуз.
Изобщо не се е прибирал.
Е, ние сме тръгнали към дъскорезницата.
Ако е там, ще му кажа да се прибира.
Благодаря, Даниел.
В какво ли се е забъркал този проклет глупак?!
Всичко е наред, можеш да ми се довериш.
На колко години бе дъщеря ви, когато се разболя?
На три.
Домакинът на кораба взе подкуп
и ни зареди с развалено говеждо.
Храната не ставаше и за свине.
Никой не знае точната причина за рахита, г-н Буун.
Кракът й е по-силен, отколкото изглежда.
Ще й предпиша витамини и еликсир.
Посетили сме всеки лекар във всяко едно пристанище от тук до Крозе.
Всички ни предписаха, с малки изключения, едно и също.
Надявах се...
Готови сме да опитаме и нещо ново. - Страхувам се, че нямам такова.
Вие нямате място тук.
Късмет. - Искам да си отидем вкъщи.
Ние сме си вкъщи.
Върви.
Заповядай. Готови?
Добро утро, директор Фиш. - Сигурни ли сте за това, г-це Морган?
Това е държавно училище. - Имат ли свидетелства за раждане?
Не. - Някаква националност или племе?
Родени сме на кораб. - "Нарвал".
Ваксинирани ли сте срещу едра шарка?
Да. - Доказателство за местожителство?
Ти сериозно ли, Хенри?
Деца, слушайте учителите и отговорниците си.
Грижете се един за друг, първият ден винаги е най-гаден.
Хайде.
Загубихме близнаците преди две години през юли.
От болестта? - Да.
Съжалявам.
Благодаря ви.
Снимката бе идея на жена ми.
Мрачен спомен...
сякаш човек може да го забрави.
Малкото момиче зад тях...
е Марсела Буун? - Тя е.
Те бяха приятели, играеха заедно.
Вижте, пасторе, искам да помоля за една услуга.
Бих искал да се обърна към вашето паство.
Имам бизнес предложение от мен за града.
Ще им отнема най-много 10 минути.
Не мога просто така да ви отстъпя амвона;
познавам ги - ще ни разпнат и двамата на кръст.
Но ако дойдете... на нещо неофициално както днес,
бих могъл да ви дам думата.
Днес? - В четири часа.
Устройва ли ви?
Устройва ме.
Благодаря. Благодаря ви, сър.
Пасторе, вашите близнаци...
вие вярвате ли, че моят род е отговорен по някакъв начин
за болестта, която ги е сполетяла?
Не.
Приятен ден.
Какво? Хей, момче, какво има?
С какво мога да ви помогна?
Червеят те призовава.
Безстопанствена територия, територия на Минесота,
Калифорния, Мексиканска територия,
територия на Орегон.
Много добре, Емори. - Благодаря.
Сега...
Лоа Буун.
Моля, покажи ни
къде е Кралство Хавай?
Лоа! Ти я спъна!
Тейн! Тейн, Тейн! Маркъс!
Достатъчно! Спрете.
Не!
Емори? Ти, седни!
Върнете се по местата си! Тейн, на мястото си!
Маркъс, веднага!
Мразя това място, няма да остана.
Не можеш да си тръгнеш. Къде ще отидеш?
Лоа?
Съжалявам за случилото се в училище.
Добре ли си?
Утре ще говоря с учителката ти.
Нищо хубаво ли не се случи днес...
на някой от вас?
Добре, ще прегледаме домашните след вечеря.
Казват, че бебето е уродливо.
И няма очи.
По-добре да бе мъртвородено.
Жена, която е погребала две деца, може да прояви повече съчувствие.
Съчувствам на детето, не и на майката.
Един Господ знае какво е сторила, за да заслужи подобно наказание.
Хората смятат, че това е поличба.
Не е. - Откъде е? Защо не казва?
Нейното постоянно страдание е поза -
съвсем ясно е, че не е толкова нещастна в чаршафите.
Звучиш точно като баща си, Алис.
Фейт Прингъл е курва.
И който и да е...
който и да е бащата на това копеле, той е един страхливец.
Моля всички за малко внимание.
Благодаря ви за цялата тази вкусна храна и за споделянето и с нас.
Това е толкова прекрасен начин да ни напомня колко сме благословени.
Трябва да направя няколко съобщения, но първо...
имаме гост, който би искал да каже няколко думи.
Г-н Буун, заповядайте.
Не му позволявайте.
Той побъркан ли е? - Моля ви! Моля.
Моля, отдайте на нашия гост уважението, което заслужава.
Благодаря ви.
Благодаря, министър Бъроуз. Благодаря и на всички вас
за това, че ми отделяте от своето време.
Името ми е Чарлз Буун.
Дойдох в Мейн с надежди,
възнамерявайки да разширя производството на дъскорезница "Буун"
и да използвам дървения материал
за построяване на кораби по течението на река Андроскогин.
До две години тази корабостроителница
ще произвежда товарни кораби със стоманен корпус,
задвижвани както с платна, така и с парни двигатели,
по-бързи от всеки клипер в морето.
Което означава просперитет за Прийчърс Корнърс...
и всички вас.
Да, ще добавите и нашата собственост към вашата.
Това не е вярно, сър.
Остави го да говори, Самюъл. - Разбирам, че съществува трайна омраза
към моята фамилия.
Не мога да поема отговорност за техните грешки, но мога да ви дам думата си,
че аз или децата ми няма да допуснем повече грешки.
Ами болестта? - Какви нови заболявания носят тези Буун?
Никакви, мадам. - Ние имаме нужда от работа!
А аз имам нужда от мъже. Моля, не позволявайте предразсъдъците
да възпрепятстват нашия общ напредък. Аз искам да строя кораби.
Ще платя най-високата заплата на 50 мъже, които започнат това начинание заедно с мен.
Ще ви запиша, утре по обяд,
пред кръчмата.
Приятен ден и благодаря.
Благодаря ви.
Пастор Бъроуз, какво ви води толкова късно насам?
Казаха ми, че Фейт Прингъл има дете. - Да, има.
Истина ли е? - Да.
Фейт.
Аз съм пастор Бъроуз.
Влезте.
Искам да видя нашето дете.
Това е по моя вина.
Бог ме наказа за нещата, които сторих преди да те срещна.
О, боже мой.
Спокойно, дете, спокойно, успокой се.
Има и други богове, Мартин.
Плаши ме, че нещо толкова нечестиво може да израсне в мен.
О, недей да говориш така.
Знам, че не е детето, което си представяхме,
но той е наш.
Божията воля е да бъдем силни.
Трябва да бъдем.
Заради него.
Достатъчно любов има между нас и за това дете, нали?
Да. - Точно така.
Тогава нека напуснем това място;
вече родих, можем веднага да тръгнем,
някъде надалеч, където няма да ме намерят.
Тук си в безопасност.
Не си прав, Мартин, ти не знаеш на какво са способни те.
Нищо добро няма да излезе от престоя ни в Прийчърс Корнърс.
Тогава ще заминем.
Ще взема теб и нашето дете и ще отидем в Калифорния.
А сега...
как ще го кръстим?
Г-н Буун,
как мина? - Добре.
Искам да кажа, отправих предложението си
и се чувствам обнадежден. - О, чудесно.
Тъкмо щях да си налея едно питие.
Благодаря.
Голяма част от живота си прекарвах в трупане на богатства за другите.
Китоловът е доходоносен за тези отгоре -
те използват тези по-долу... - Особено китоловците.
Най-вече тях.
Но се надявам, че с това ново начинание,
ще има достатъчно печалба за всички.
Възхищавам се на вашите идеали, г-н Буун. - Чарлз, моля те.
Необходима е цел, за да се разрушат преградите, които другите издигат пред нас.
Като жена го знам много добре.
Цел?!
А каква е вашата, г-це Морган?
Да започна да се издържам чрез писане, от романи.
Намирам сила и свобода в думите - неща, които не винаги откривам в живота.
Не съм пътувала толкова, колкото вие и вашите деца,
но в съзнанието си, чрез въображението, достигам надалеч.
Знаех си, че сте писател -
мастилени ръце...
и разбирате от уиски.
Щастливи сме, че сте тук, г-це Морган.
Ребека.
За целта.
Кръвта иска... кръвта иска... кръвта иска кръв.
Той идва.
Червеят те призовава.
Татко! - Тихо, стойте там.
Кой е?
Това е дете.
Здравей.
Моят татко тук ли е? - Тя не е ли момичето от града?
Това е Сюзън Малъри, сигурно замръзва.
Деца, отдръпнете се, дръпнете се!
Тейн, донеси й одеяло. - Откъде е дошла?
Сигурно е вървяла пеша от града.
Сюзън, Сюзън, събуди се.
Ще ми помогнете ли да намеря татко?
Сюзън!
Къде съм? Къде е мама?
Всичко е наред. Ще я заведа у тях, знам къде живее.
И аз ще дойда. - Най-добре е да отида сама.
Ребека, тя е заразена с болестта. - Знам, но трябва да заведа момичето вкъщи.
Ще внимавам. Така, всичко е наред.
И ти не си по-добра от тях! Стой далеч от семейството ми!
Съжалявам. Дано Сюзън се оправи по-скоро.
Какво са сторили на мъжа ми?!
Какво се случва със заразените хора?
Обикновено се чувстват объркани, като момичето снощи.
След което се уморяват и падат тежко болни на легло.
А в някои случаи... - Умират?
Да.
Звучи като туберкулоза; така почина майка ни.
Къде... къде са ми раковините? - Не знам.
Къде ги скри? - Не съм аз, не са у мен.
Не ти вярвам. - Тейн, това бяха раковините на мама.
Ако си играеш с Лоа, това не е... - Не съм ги взел аз!
Той няма вина, Лоа. Седни и яж.
Ще ти помогна да ги потърсиш след училище, сигурно са някъде наоколо.
Фейт, аз съм - Алис Бъроуз.
Госпожо Бъроуз. - Добър ден, Фейт.
Може ли да вляза? О, какво нещастие.
Какъв мъж напуска жена си и я оставя с такъв товар на плещите?!
Той не е товар.
Аз... не съм тук, за да те съдя, Фейт.
Искам да помогна. - Оценявам го, но...
ние сме добре.
Съпругът ми се интересува от тежкото ти положение.
Той беше много любезен...
както и всички други.
Не бива сама да отглеждаш детето си.
Който и да е бащата, трябва да поеме отговорност за своята роля в това.
Жените в града говорят.
Притесняват се, че може да е бил някой от техните съпрузи, изкушен от младостта ти.
Не е. - Но все някой е бил.
Мога да говоря с тях вместо теб. - Защо ще защитите някой, причинил ви това?
Той не те обича, Фейт.
Синът ми има нужда само от мен.
Но благодаря, че се отбихте.
"Който крие греховете си, не просперира,"
"но този, който си ги признава и се отказва от тях..."
"получава прошка."
Какво е това? - Проект по мой собствен дизайн.
Имате кожа и стомана.
Можете ли да го направите?
Ще платя двойно, за да го направите до края на деня, господин...
Джоузеф, Палмър.
Благодаря.
Капитан Буун, този ваш анонс вчера на срещата... точно от това се нуждае градът,
всички го знаем. Но ние живяхме с Филип и Стивън Буун
и с баба ви Сайлънс.
Ще ви е трудно да промените мнението на хората.
Ами...
надявам се да грешите, г-н Палмър.
Колко ще искате за харпуна?
Как смеете да идвате в този град?! Дъщеря ми е болна от вашата зараза!
Съпругът ми липсва! Какво си направил с него?
Уверявам ви, госпожо, не знам кой или къде е вашият съпруг.
Той примами моята Сюзън в Чапълуейт! Тя е под неговата магия!
Нищо подобно не съм правил. - Това... това е книгата на дявола!
Не вписвайте имената си в нея!
Съжалявам за вашите проблеми, но аз съм тук по бизнес.
Не ме докосвай! Остави ни на мира!
Оставете ни всички на мира!
Предайте се, Буун,
никой мъж оттук няма да дойде. - Няма, благодарение на вас.
Не искаме кръвните ви пари. - Бъдещето на този град...
Бъдещето на този град няма нищо общо с вас.
Ти си глупак! Единствената вреда, която ще причините,
е за хората от Прийчърс Корнърс!
Хайде, ела!
О, какво е това? - Костюм.
За вечерта на Вси Светии. Аз също имам.
Направихме ги заедно с Ребека.
Съжаляваме, че си имал тежък ден.
Знаем, че вероятно не искаш да се връщаш в града тази вечер,
затова можем да си устроим свой собствен празник тук.
Ще поставим пиеса, аз мога да напиша сценария.
Вие какво искате?
Да отидете в града ли?
Онър, иди си облечи костюма. - Хайде.
Дано получим много лакомства!
Лоа,
другите се обличат за Хелоуин.
Днес си мислех за теб.
Имам нещо тук, което се надявам да те зарадва.
Виж.
Проектирах го за теб.
Може ли?
Кожата на коляното е по-лека.
Мисля, че ще ти бъде по-лесно да се движиш.
Е, какво мислиш?
Разбрах, че тази вечер малко ще походите
и би било чудесен шанс да я изпробваш.
Браво.
Изпълзяват отвсякъде, Мери.
Улиците са пълни с всевъзможни чудовища.
Готова ли си? - Малко съм изморена,
мисля да остана вкъщи.
Как така си уморена?!
Ами, работя по цял ден.
Да нямаш треска?
Не съм заразена.
Мери... - Добре съм.
Сега отивай да защитаваш града от всички тези призраци и гоблини.
Защо се раздават лакомства и пари?
Това е плащане, в замяна на което ние трябва
да се молим за техните починали близки. Но никой не го прави,
всичко е само за лакомствата. - Може ли да опитаме?
Да. Онър, вземи сестра си и брат си.
Не забравяйте пансиона на майка, тя раздава шоколадови бонбони.
Наглеждай ги!
Тя се движи много по-добре.
Иска ми се да мога да оправя и чувствата й както кракът.
Сърцето й е разбито.
Бях на нейната възраст, когато татко ни напусна.
Лоа просто трябва да знае, че чувствата й са нормални...
и че ти я обичаш, и че тя е в безопасност.
Може ли по едно лакомство? - Съжалявам, отидете някъде другаде.
Хайде.
Ще отидем при съседите.
Нещо лошо ли направихме?
Не знаех, че тези хора са способни на забавление.
Е, не позволявайте да ви откажат.
Имате добри идеи за този град,
дори те да мислят, че може и да сте луд.
Защо мислят така?
Ами всеки, живял в Чапълуейт или е луд, или има опасност да стане такъв.
Просто брътвежи, г-н Буун.
Искам да кажа, нали това са амбициите: форма на лудост?
Не е ли отчасти лудост да мечтаеш за нещо необикновено?
Изглежда си права.
Благодаря ви, благодаря.
Спрете! - Това ще те развесели!
Пусни ме!
Ще се извиниш ли сега на тези хора? - Не се извинявам за глупости, негро.
Баща ми казва, че...
Ще извикам баща ми, той ще се разправи със скапаните Буун!
Всички моряци ли удря толкова здраво?
А всички ли фермерчета падат толкова лесно?
Ейбъл, работя за баща ти.
Татко тук ли е?
Не, скъпа, но скоро ще дойде.
Стивън ще го доведе, сигурна съм, че ще го направи.
Стивън?!
Просто трябва да изчакаме.
Ето, дойдоха, виж го на прозореца.
Пусни го, мамо.
Татко е тук с моя приятел Стивън.
Тя е мъртва! Моето момиче е мъртво!
Моето бебче го няма! Боже, смили се.
Къде е съпругът ми? Едуард, Едуард!
Намерете децата и ги закарайте на безопасно място.
Какво е станало тук? - Сюзън Малори почина.
Беше Буун, Стивън Буун уби бебчето ми!
Роуз, моля те, Стивън Буун е мъртъв повече от година.
Той се върна, беше Стивън Буун, самата тя го каза.
Не го е казвала. - Детето беше в делириум.
Тя го видя... Стивън Буун! - Явно тази жена се нуждае от помощ.
Изкопайте го! - Стига вече! Това е лудост.
Докажи го. - Знам, сър, знам какво правите тук.
Стивън Буун е жив! Всички знаем какво са направили:
Буун е сключил нечестив договор за тази къща и земята.
Не. - Всички са прокълнати! Ние също!
Ако всички вярвате, че това е истина, тогава наистина няма надежда за този град.
Докато аз съм жива, никога няма да видите мира!
Прибирайте се.
Хелоуинът приключи.
Джордж?
Всички в къщата. - Добре ли сте, г-н Буун?
Ребека, веднага сложи децата в леглото. - Татко!
Прави каквото ти се казва. - Хайде.
Всички по стаите си, чухте баща си.
Искаш мир?
Искате да видите дали той лежи там, където би трябвало да е?
Боже мой.
Кълна се в живота си, че ще завлача кучия син
надолу по главната улица и ще го просна на църковните стъпала.
синхронизация и субтитри kostadinoff