Нека всички същества да бъдат щастливи
и свободни и нека мислите, думите и действията ми
от собствения ми живот допринесът по някакъв
начин за щастието и свободата на всички,
здраве да изобилства завинаги.
Да бъде мир.
- Верта.
- Сестро.
- Отново имах това видение.
Медитирам от 500 години.
достигнах безсмъртие .
Но не мога да премина през стената.
- Знам, много е коварно.
- В сърцето ми има празнота.
Нещо му липсва.
Защо, когато се доближа, винаги
съм захвърлена в целия този хаос?
Какво ми липсва?
Вземи тази фиба.
-Задръж я, винаги си я носила.
Никога не си ми позволявала...
Сега ти позволявам.
Все пак беше твоя.
Дръж я здраво.
Бялата Змия
преди 500 години
В края на династията Тан цари хаос
демони опустошаваха света.
Императорът жадуваше за вечен живот.
Неговият Тъмен генерал
неспособен да изпълни това желание, си навлече гнева му.
За да си върне благоволението на императора.
Генералът накара хората да ловят змии,
за да захранят неговите даоистки сили.
Сила на тъмнината, тече и се събира.
Разпредели силата си по цялата земя
Сила на тъмнината, тече и се събира.
Разпредели силата си по цялата земя.
Наемен убиец!
Хванете я!
След нея, на позиции!
Къде е тя?
Ето къде си. - Коя си ти?
- Навън е страшен свят, тук си в безопасност.
Къде се намирам?
- Селото на ловците на змии.
Как да те наричам, откъде си?
Какво не е наред?
Нищо ли не помниш?
О, това са ловците на змии.
Нашият млад Суан те спаси.
- Значи Суан...
- Хващаме змии за прехраната си и си строим къщите
по този начин, защото планините и горите
са пълни с диви зверове и демони.
аз съм демон!
- Внимавайте къде бягате, деца. - Лельо!
Хей почакай!
Билките наистина помогнаха!
- Почти съм излекуван! - Бъди внимателен!
Хващането на змии е опасно! - Тя е истинска красавица.
Хуа, можеш ли да намериш от онова вино?
Разбира се, и това също е доброто!
Държи змиите надалеч!
- Млада госпожице, да тръгваме.
- Суан, ти пак ще си последният?
Тази вечер ще спиш със змиите.
По-добре побързай!
Това е Суан!
- Ти си будна?
Дуду?
Как се озова там?
- Какво, пак си без змии, Суан?
Искаш ли една от моите?
Ловец се страхува от змии.
Само ако можеше с билките си да си плащаш данъците.
Кой се притеснява от данъци, когато може да спасяваш животи?
- Суан се завърна! - Да, Суан!
Какво донеси?
- Ела да разгледаш.
Кой иска това?
- Искам го! - О?
- Дай ми го. - О, леко.
Помогни.
Помощ, ще ни изядат.
- Млада госпожице.
Суан, тя изобщо не помни нищо.
- Хей, госпожице?
Не се притеснявай, ще те заведа там, където те намерих.
Може да има улики.
Нашите капани за змии обикновено са поставени там.
- Защо хващате змии в капани?
Светът става все по-лош и по-лош, а данъците
продължават да стават все по-високи.
Генералът ни позволява да ги платим със змии.
Което означава, че няма да има принудителен труд,
така че всички решихме да хващаме змии.
Това е опасна работа, но ако не я
правим, нещата ще бъдат по зле.
Беше там под този водопад.
Дуду, знам, че това е пряк път
но е труден дори за нас
и не забравяй за нея.
Дуду!
А?
Знаеш магия?
- Защо не отида първа?
Може да ти отнеме време.
- Дуду, трябва ли да я последваме, какво ще кажеш?
А?
Дуду?
Отивй си вкъщи тогава.
Иска ми се да знаех магия.
На какво искаш да се обзаложим, че си някакъв безсмъртен?
- Не си спомням.
Какво е това място?
- О, това е барака, която построих.
Обикновено това е мястото, където върша разни неща
Като сушене на билки.
Когато съм лекар, няма да се налага да ловя змии.
- "Зала на отбраната?"
Защо я наричаш така?
- А, о, това?
Това е нещо, което намерих край реката.
А, така , правих
чадъри и тогава чух Дудо.
Отидох да погледна и ти просто беше там на
онази скала, носейки се наполовина във водата.
Убий генерала, дори
да ти струва живота.
Учителю, той е най-големият ни враг.
Имаш нашата благодарност.
Не съм готова.
Имаме правила, не може
да правиш каквото си искаш.
- Припомни ли нещо?
- Имало ли е нещо, което не си искал да правиш
но все пак разбираш, че трябва?
- Разбира се, не искам да правя много неща,
но това е животът.
Макар че естествено бих предпочел да го живея възможно най -леко
Затова уча всичко.
Медицината, звездите, заедно с езотеричните изкуства.
Съдбата ни може да е предначертана но как ще живем не е.
Разпределете силата си по цялата земя.
- Добре ли си?
Летя.
Хей, мога да летя.
Уау!
Хей, хей, виж!
Това е страхотно, вятърът ни носи.
Сега наистина летим !
Уау!
Суан!
- Добре съм, хванах се за това.
Какво е това?
- Просто се съсредоточи върху изкатерването. - Точно така.
Госпожице, госпожице!
Не!
Чакай, аз я познах.
Това май е наемния убиец
- Тя е. - Генералът, убиец?
Може да е капан.
Бързо, преди да се събуди.
Кой е там?
С тази фиба сме свързани.
- Будна си.
- Мисля, че е магия.
Но не знам как да я използвам.
"Скъпоценен Джейд."
- Чакай малко.
Скъпоценен Джейд.
О, работилницата.
- Каква работилница?
- Чувал съм, че е в бадемова горичка
точно извън Yongzhou.
И че изработват най -добрите
изделия в тази малка работилница.
Това трябва да е тяхно, нека да ги попитаме .
- Суан, благодаря ти.
Все пак не се притеснявай.
Кой знае що за човек съм.
- Дори да не все още напълно ясно, аз вече го знам,
ти не си зла.
Ние сме с генерала!
Отвори!
Всички да излязат веднага.
- Генералът?
Онези двама войници, трябва да тръгваме.
- Простете ни, тази година ловът ни е оскъден.
Ние направихме всичко възможно.
- Светът е в хаос и демоните се надигат.
Генералът работи усилено, усъвършенствайки
уменията си, за да спаси страната.
- Така е, демоните се хранят с плът и не проявяват милост.
Искрено сме благодарни на генерала.
- Въпреки това тази вечер съм тук относно този чадър.
Чие е?
Също така има ли необичайна жена
облечена в бяло в село ви?
Отговори му!
- Моля те! - Моля, не наранявайте бебето ми!
- Спокойно, просто кажи истината и нищо няма да се случи.
- Добре, ще ти кажа.
Видях я със Суан по-рано.
- Моето бебе!
- Претърсете селото. - Да сър.
- Хайде. - Ето тук.
- Аз ще взема тази страна. - Насам!
- Колко още трябва да стоим в тази пещера
и да живеем в страх?
Това беше решаваща задача.
Нашият господар трябваше да ме избере.
Скаутът се завърна!
Наистина ли те е нападнала?
- Да, и тя беше напълно сериозна
че едва не ме уби!
Как смее ?
- И по някаква причина армията на генерала
се е насочила насам.
- Господарке, тя се е присъединила към тъмните сили и ни е предала.
- И я видях с ловец на змии.
Изглеждаха така, сякаш се обичаха.
- Какво?
Наистина ли?
Господарке.
Не забравяйте, мантрата
Научих ви, че ключът е във взаимната сила.
Протегнете ръце към източника.
Обединени сме в добро и лошо.
- Моите благодарности, господарке, и на всички вас.
Възстановен съм.
-Господарке, Бялата змия ни предаде всички.
Това е--
- Господарке, тя не би ни предала.
Ще я върна.
- Ти, всички знаем колко сте си близки.
- Господарке, използвай везните на парещата смърт.
Тя сериозна ли е?
- Върни я и фибата до три дни.
Дори аз не мога да те спася, ако везните се активират.
- Да.
Чанг Пан.
- И това са вещи на момчето?
Уведомете генерала, той трябва да дойде тук.
Да сър.
- Ако успея да извлека енергията на тази млада дама,
няма да има никаква полза повече от ловците на змии
- Yongzhou не е далеч.
Нещо да си спомни?
Ако имах този проблем, щях да имам страшно главоболие.
Просто не мога да си представя да не знам кой съм
Къде съм бил, какво съм правил.
От друга страна, има много неща,
които е по-добре да бъдат забравени.
Погледнеш погрешно и сезоните се обръщат,
животът ни е кратък, но скърбта е дълга.
И така, може просто да се съсредоточим върху добрите неща.
Хей, капитане, тази песен е люта чалга .
Това от коя династия е? (Пайнер)
Какво ще кажеш да изпея нещо?
Разбира се давай.
не виждаш ли
Водата е на изток
Поток без следа
Върви със собственото си темпо
не виждаш ли
Слънце над
хълмовете
се издига както ще е
Без притеснение
Докато блести
Този живот плува
Това е сън
Без притеснение
Докато блести
Този живот плува
Това е сън
- Прекрасно е
Вярно е.
като сън е
Да се ??радваш на живота, хубаво е.
- Ако ти харесва тази песен, ще те науча.
- Добре.
Схвана ли ?
Нека я изпеем заедно.
Може и да стане добре, имаме време.
- Мистериозно момиче, мистериозни сили.
може да е човек или демон.
- Мислиш , че си демон?
Те приемат всякакви форми и размери, разбира се,
но е известно също, че ядат хора.
Как би могла да си демон?
И на кой му пука, ако си ?
Например Дуду.
Ако беше демон, пак бих го харесал и ще знам
че обратното също е вярно, нали, момче?
- Наистина ли?
- Кой казва, че те харесвам? - Какво?
- Ти си този, който ме храни.
Говоря ли ?
Уф, уф?
Защо говоря, защо говоря?
не би трябвало да мога?
Сега хората ще ме помислят за демон и ще ме убият?
Защо гласът ми звучи така?
- Ш, ш, не толкова силно.
Той ще те чуе. - Мога да говоря.
Внимавайте, тук реката тече бързо!
Да не паднете!
- Ти наистина си с човек.
Животът ти е мой!
- Не!
Внимавай!
Хей.
- Суан, Суан, защо просто не си отидем?
На теб говоря.
Наистина мисля, че трябва да тръгваме.
Суан!
Спри това!
Не те ли е страх от змии?
Това е змийски демон, Суан!
- Тихо!
Не мога просто да я оставя сама тук.
- Прави каквото искаш.
- Дуду, защо ме държеше?
- Трепереше, бе студена като лед.
Суан те топлеше, затова те държеше.
Затова те доведе тук, ти беше
толкова студена, че обледи целия под.
Но ние не те изоставихме.
- Ето къде си.
Страхувах се, че си тръгнала.
- Опашка на демон.
Предполагам, че съм такъв.
- Има ли значение?
Светът е пълен с ужасни хора без опашки.
На кой му пука дали имаш такава.
- Не си бил ужасен.
Е, какво мислиш, а?
Не благодаря.
- Моля ви, господине, едвам стигнахме до града.
Помогнете ни с храна?
- Напоследък има толкова много скитници.
Хайде, скъпа.
Махнете се от пътя!
-Добре ли си. - Тя добре ли е?
Не плачи.
- Тези бежанци, толкова е тъжно.
Те се смятат за късметлии.
Yongzhou все още е безопасен.
А?
- Какво не е наред?
- О, нищо .
Да тръгваме.
- А?
Не сте сами, нали знаете.
Работилница "Скъпоценен Джейд" .
По-бързо!
- Мисля, че вече съм била тук. - позиция 31.
Стоп!
А, имаме гости.
О, ти се завърна, млада госпожице.
Проблеми с пръчката?
- О, да, бихме искали да знаем повече за произхода й.
Хм, кажи ми.
Въпреки че си човек, усещам отчетливия аромат на демон.
Може би ти е било уютно с определен?
Е, няма значение , елате.
Всеки демон в рамките на 300 Ii идва тук. (LI = стара китайска мерна единица за големи разстояния 360 крачки , около 500 метра)
Ако имате нужда от магически предмети
идвате в Работилница "Скъпоценен Джейд",
където всичките ни оръжия са с демонско качество.
- Уау.
- Захващай се за работа!
Тази фиба принадлежи на друг
собственик, ако си спомням правилно.
Тя изсмуква енергията на другите и я превръща
в тази на собственика си за бъдеща употреба.
-Изсмуква енергията? - Точно така.
Тази фиба няма равна.
Когато младата дама беше тук, вие поискахте
промяна, за да можете да я контролирате.
Добро е.
Не става!
Но такива промени могат да създадат големи странични ефекти.
- Ето защо, тя не може да си спомни нищо.
Това ли е причината ?
- О, мисля, че си прав.
Изсмуква енергията на враг, но след това...
И по всяка вероятност е изтрила нечии
спомени и без тях каква полза ще имат магическите сили?
Небесата знаят, че за всяка печалба има и загуба.
Поетично, нали?
- И все пак ти...
- Но младата дама настояваше,
можеш да обвиниш в суета тази лисица.
Тези обръщания,
променящи небето в земя,
зло към добро, човек в демон,
манипулирането им, това ни интересува.
- Значи на тази фиба .
Знаете ли къде е старият й собственик?
Разбира се.
Това е доста голямо, нали?
- От моя вид е, явно някой с по-силен.
Мога да кажа, че е това е змийска люспа.
- На змия?
- Ти си ловец на змии!
Бланка!
- Бланка! - Бланка!
- Верта.
- Бланка?
- Верта!
Ти си Верта!
Знам коя съм.
- Получи тази фиба и заповед.
Да убиеш генерала.
Не помниш ли, сестро?
- Защо има нужда от змии?
- Тази свиня използва тъмно кунг-фу.
Същото, което ние, змиите, използваме.
Той увеличава силата си, като се храни с нашата същност.
Господарката мрази Генерала и неговия вид.
Тя казва, че са зловещи и порочни до последния.
- Той е различен.
Когато бях изгубена, без спомени,
той ме спаси.
- Въпреки това не му вярвам.
- Значи това е намислил генералът със змиите.
- Измамник! И ти хващаш змии, убиец!
- Наистина нямах представа.
Смърт на помагачите!
Какво си намислила сега?
- Верта, пусни Суан.
Суан!
- Ловец на змии като теб, защо не желае да се разделите
Ти криеш нещо.
- Верта. - И ти ли си змия?
Да се навърташ около топлокръвни, не е полезно за твоето здраве.
Ти!!
Говори, какво търсиш?
Ха, значи си с тъмните сили.
- Нямам представа какво е това или какво се случва
с това нещо.
- Видя, сестро, той е с генерала.
Ще се доверя на Суан.
Доверие, а?
Отказвам.
Ловецът на змии е мой!
Ставай!
- Сестро, забрави ли ученията на клана ни!
Всички хора са коварни, те са измамници и крадци!
- Верта, не помня много,
само нашето пътуване до тук и той не е такъв.
- Аз помня!
- Следвай ме!
Внимателно.
Може да е опасно.
О, кой би предположил, че под тази пагода има скрит тунел.
Трябва да намерим изход.
Бланка!
- Бланка!
Птица на тавана, костенурка за под,
подземен дворец , залостена порта , осем врати,
вратата на живота, това е!
Не се тревожи, минахме през вратата на живота.
- Какво е това място?
- Прилича на подземна камера за екзорсизъм.
Така че трябва да е безопасно за хора.
И все пак защо тук долу има даоистка камера?
Предполагам, че е имало изоставен
храм и са построили пагодата върху него.
Спокойно, тук трябва да има следи, ще отида да ги потърся.
Ще излезем, почакай тук, става ли?
- Небето и земята, същността на целия живот.
Непрекъснато усъвършенстване, изобилие на магия .
Демоните изчезват, чудовищата се смаляват.
Злото се заличава, удавено от небето.
Разпръснете силата си по цялата земя.
Това е магическо оръжие,
вземи го и убий генерала.
- Госпожице?
Спомних си всичко.
- Намерих изхода, да тръгваме.
- Хей Суан.
Би ли казал, че демоните са обречени да умрат?
- Бланка, ти си...
Принуди ни да ловим змии за да ги изколи
Светът е в хаос!
И ако това продължава, нещата ще се влошат още повече.
Бланка, каквото и да стане,
Ще бъда с теб.
Дуду!
Тии.
- Сестро?
- Верта,ще дойда с теб.
- Сестро,получи просветление?
- Къде отиваш?
- Съжалявам, трябва да се разделим.
- Защо трябва?
- Светът е безсърдечен.
Тук има правила и са толкова много
нещата, които съм принудена да направя.
Ти си човек, аз съм демон.
Веднъж каза, че има неща, които е по-добре да се забравят.
- Така е, както казваш, светът е безсърдечен,
пътищата ни са различни.
Това, което има между нас е реално.
ще намеря начин за нас.
Няма да отнеме много време.
Чакай ме.
Дуду.
- Ти си човек, ако сме заедно,
просто ще те нараня.
- Сестро, съмнявам се, че ще се върне, трябва да се завърнем.
сестричке.
Вече сме заедно от стотици години.
-С него нещата са различни.
- Работихме толкова усърдно и понасяхме такива трудности.
Форми като тези не са лесни за
постигане, нито тези прекрасни лица.
Но истинската ни природа ще се разкрие.
Когато това стане, ще те намира ли все още за очарователна?
Господарката веднъж каза, че само хората
познават вкуса на любовта и желанието.
- Когато се събудих за първи път, си помислих, че съм човек.
- Мисля, че вкусът на любовта и желанието е надценен.
Лежайки така, все едно статуята ме прегръща.
Това не е ли достатъчно?
- Все пак е студено.
И на мен ми е студено
- Какво ти е ? - Недей.
Това са изгарящите везни на смъртта.
Обещах на господарката, че ще те върна до три дни.
Ако не--
- Везните на смъртта ще те разкъсат на две.
Защо?
- Побързайте, обградете ги! - Сестро.
Да, младежо, мога да ти помогна.
- Можеш ли ?
Знаеш ли, и аз бях млада някога.
Несериозна, и дива.
Дори сега доста съжалявам.
Трябва да знаеш че един ден,
може да съжаляваш за това.
- Аз съжалявам за нещата сега
защото не сме заедно.
Така да бъде, младежо
Въпреки че за транзакцията се изисква размяна.
Можеш ли да си я позволиш?
- Ще ти дам всичко.
- Добре, има един начин.
Да станеш демон.
- Какво?
какво ти...
- Млади, помисли.
Ако си демон, тогава вие двамата можете да останете заедно.
Трябва обаче да взема твоята жизнена същност.
Демони като мен се нуждаят от човешката жизненост,
за да създават магически оръжия.
От тази жизненост се изковават
най-ефективните демонични оръжия.
Работилницата "Скъпоценен Джейд" е известна с това,
че е най-добрата от всички.
- Щом трябва, такава да е сделката.
Добре.
Разбираш ли обаче последствията от това?
Като човек в момента имаш няколко предимства.
Като спокойствие и безопасност.
Ти се раждаш с живот, приемайки го за даденост,
но като един от нас, богове, хора и даоисти
всички ще те искат да те убият.
Дори човеците ще искат да те убият.
След като завърша приемането на твоята жизнена същност,
ще бъдеш превърнат в най-слабия и най-жалкия от демоните.
Колкото и да се стараеш, няма да има напредък.
Разбрах те, направи го.
- Разбира се, да започваме.
Извинявай забравих,че за да сработи ,
се още изисква още една съставка.
- Каква съставка?
Не можете да направите това!
Пусни го!
- Здравейте, срещаме се отново.
Тази фиба не е толкова страшна.
Опита се да убиеш господаря ми с толкова оскъдна сила?
Един от вашия вид е доста
ценно нещо за даоси като нас.
Вие струвате 10 000 змии.
- Ах ти!
- Ето защо аз информирах господаря си, че сте
в селото на Ловците на змии.
Гледайки часа, той може вече да е пристигхал там.
Оставяйки ви вас двете на мен.
Няма причина да споделям наградата
- Малък даоист, наистина си ужасен,
но благодаря за информацията.
След като приключим с теб,
господаря ти скоро ще те последва.
Значи малкият даоист всъщност е ужасно грозен?
Нищо чудно, че разруши мястото.
С всички тези красиви статуи наоколо
си ревнувал.
- Бягството от тази мрежа е невъзможно, уверявам те.
Не!
- Суан, Суан!
Ти си буден?
Суан, Суан!
Суан!
Все още го имаш.
Как си?
А?
Дуду! - Сега имаш опашка.
Виж!
аз съм демон.
- С опашка и всичко.
- Дуду, къде ти е опашката?
Правилно е...
Къде е?
- Била е на Дюду. - Няма я!
- Дуду, спокойно, изглежда, че и двамата сме изроди сега.
Ще направим най-доброто, продължавайки напред. Заедно (Пулев)
Да тръгваме.
Дуду, сега мога да тичам бързо!
- Твърде бързо, не мога да те настигна.
Ах, боже!
- Върнах се, Бланка, и сега съм като теб.
- Не ти ли взеха жизнеността?
Ти си толкова бърз!
- Бланка, Бланка!
Къде си?
Бланка!
- Суан, Суан!
- Не вземай силата ми, не го прави.
Моля те.
Суан, виж това!
Демоните идват!
Бягайте за живота си!
Демоните идват!
- Бланка, Бланка!
Бланка?
побързай.
- Чакай, Бланка!
Бланка!
Огромна е, това Бланка ли е?
Да вървим, може би ще могат да ни върнат.
Ти наистина се завърна.
Въпреки че самата Бланка сега се превърна в гигантски питон.
Този даоист открадна оръжието й,
но по някакъв начин тя изцеди силите му.
Как е станало това?
- Интересно, сега си един от нас.
Малкия, ти почти не я познаваш.
Какъв вид връзка бихте могли да имате?
В крайна сметка просто си падна по красивото лице на сестра ми.
Сега, след като тя се е превърнала в пълната
си демонична форма, все още ли я обичаш?
- Къде отива тя?
- В селото на Ловците на змии, малчо,
още ли не знеш?
Генералът вече е там.
Тя отива да си разчисти сметките.
- Той е там?
- И не след дълго, онова село
ще се удави в кървава трагедия.
- Нашето село?
Избери си страна.
- Суан, къде отиваме сега?
- Прибираме се вкъщи.
- Генералът е в селото на Ловците на змии?
- Видях флота му, гигантски е.
- Предполагам, че вече знае
къде се крием и идва за нас.
- Откъде може да знае къде сме?
Освен ако няма...
- Чанг Пан е лоялен към нас и Зелената змия
има везните на смъртта, нито един от тях не може да бъде предателят.
- Може би е била Бялата змия,
може да се е присъединила към страната на генерала.
- Явно има предател сред нас!
Но няма да чакаме да ни нападнат.
Въпреки че сме по-малко, ще
рискуваме на предните линии.
Всички ние ще атакуваме селото на Ловците на змии.
Намерете предателя, убийте даоистите!
Разбийте селото!
Намерете предателя, убийте даоистите,
смажете селото, намерете предателя,
убийте даоистите, смажете селото!
- Всички бягайте, селото е в опасност!
Гигантски питон е на път насам!
Побързайте, спрете това, което правите и бягайте!
- Какво ти става?
Стените са високи , от какво се страхуваш?
- И на Yongzhou бяха, но бе унищожен.
Трябва да бягаме, няма време.
- Каменните стени на Yongzhou, питони, няма как.
Суан, най-накрая се върна.
- Лельо, трябва да бягаш веднага.
Трябва,но нека първо да подредя.
Просто тръгвай!
Генералът пристигна.
- Гигантски питон.
Истината е, че той е демон.
И така, как да разбера, че това не е някакъв демонски трик?
- Генерале, трябва да защитавате мира,
не да сътворявате бедствия.
- Той е демон. - Да, но на кого му пука?
Все още съм Суан и дотичах до тук, за да предупредя всички ви.
Yongzhou е в руини и това място е следващото.
Слушайте, трябва да бягате!
- Ти си зло!
Безполезно малко нещо.
- За всичко си виновен ти, рискувате живота ни,
накара ни да ловим змии, за да нахраним силата ти,
и принуди Бланка да се превърне в питон!
Тя е тук, пусни ме, мога да ни спася!
- Защо не?
Пробвай се.
- Бланка!
Бланка, в Yongzhou трябваше да се изправиш срещу войниците.
Не си искала да ги нараниш,
но тези отпред, единствено са ловяли змии,
те всички са невинни, така че моля,
не превръщайте селото във втори Yongzhou!
Бланка!
Бланка, само слушай.
Превърнах се в един от вас.
Сега и двамата сме демони.
Въпреки че си огромна, това няма значение.
Има огромен свят там,
пълен с всякакви чудеса.
Така че на кого му пука какво е тялото ти.
Бланка, въпреки че съм най-слабият от твоя вид,
Ще дам всичко от себе си, за да те защитя.
И ако те не ни приемат, ние просто
ще отидем до края на Земята.
Нашето място е някъде там, просто трябва да го намерим.
Двойка демони, заедно и свободни.
Бланка.
Бланка!
- Сестро!
- Изненадващо, все пак има питон.
Трябва да ти благодаря за това, малък демон.
- Ти!
- Без теб не бих могъл да подготвя този капан.
Сега ще ви бъде унищожено, тялото и душа.
- Какво?
Какво е това?
- Това е твоята същност, твоя дух.
Ловец на змии, малък демон.
Той извлича, тялото и душата ни.
След като душата ти се разпръсне,
няма да може да се преродиш отново.
Изчезва завинаги.
- Изчезва завинаги ли?
- Съвсем вярно, за съжаление, и такава загуба, сега като се замисля.
Предпочитам да я взема, отколкото да я загубя.
След като усъвършенствах тъмните си сили и
достигнах по-високо състояние на съществуване,
Тогава Негово Височество ще види какво съм постигнал.
Аз пазя тайната на безсмъртието.
- Безсмъртие, ти се хвалиш, че знаеш тайната му,
но всичко, което правиш, е да крадеш от нас, така че направи го.
- Какво е това?
Това беше глупаво.
Ти абсорбира везните на парещата смърт.
Почти е време, те да експлодират.
- Не бе толкова трудно.
Виждам, че това е твое дело, вещице.
- Принуди ме.
Днес ще уредим нещата веднъж завинаги.
-Господарке.
Бланка!
Път на огъня.
Планинска земя!
- Внимавай!
- Господарке, сестро!
Хвани!
- Бланка!
-Избийте всички тях.
Обезопасете портата, бутайте здраво!
- Господарке, днес унищожихме най -големия си враг.
Моля, позволете ми да ви върна фибата.
- Хм.
Позволих на сестра ти да
вземе това, за да убие този даоист.
Никога не съм мислила, че ще открадне чужди
сили или ще се превърне в гигантска змия.
- Учителю, имате грешна идея, тя наистина се опита да...
- Даоистът изчезна, така че вече няма да имам никаква полза от това.
- Защо, господарке?
- Даоистът направи толкова жестоки неща с нас.
Но днес ми стана ясно,
всичко, което се опита да овладее...
- Сестро. - Аз също бих могла.
- Бягай. - Ако той може да го взема,
тогава и аз ще мога да възприема същността ти също толкова добре!
- Сестро!
Господарке!
- Бланка!
- Щаслива съм, че имате наскоро
набра сила, малката ми демонка.
Това е отлично гориво за мен.
Радвам се, че имах предвидливостта да им дам сила.
Всичко, което е споделено, сега се завръща към източника.
Всичко се връща при мен!
Бланка.
- Суан.
Тя изцеди цялата сила, която ми беше останала.
- Предполагам, че не можеш да ме отблъснеш отново.
Бланка!
Внимавай!
Бланка!
Чакай, жената и мрежата.
Съзвездия.
Има сърце, призрак,
югозападен рог, колесница, крило.
Така че вратата на живота е...
Там!
- Какво чакаме?
Трябва да побързаме и да спасим Суан.
- Не можем да отидем, те са демони.
- Да, и току що видяхме, че момичето в бяло също е.
- Все пак е Суан!
- Беше някога, сега не е.
- Така е, можеше всички просто да умрем.
Да ви кажа, ако освободим тези двамата, това е сигурна смърт.
Просто не си струва.
Ако Суан не те спаси, сега щеше да си мъртъв!
Дуду също е демон!
Кучешки демон!
- И какво от това, на кой му пука, ако не сме като теб,
рискувахме живота си, за да те спасим!
- Суан.
- Да?
Всичките им души бяха източени.
- Ако останем, и двамата ще загубим душите си
- Не се притеснявайте, селяните,
те ще ни спасят със сигурност.
- Суан. - А?
- Каза на реката, че животът е кратък
и мъките дълги.
Така че трябва да се фокусираме само върху добрите неща.
- Точно така.
Помниш ли,
глухарчета и ферибота?
А кулата?
- Помня всичко.
- Помниш?
Страхотно.
- Какво е това?
Суан, слушай.
Някой се опитва да пробие.
Суан?
Суан, не.
Суан!
Не може!
Моля те, Суан.
Не каза ли, че ще останем заедно?
Че сме тръгнали към края на Земята
и че не сме видели толкова много места?
Не отивай!
Моля те, недей, Суан.
Не отивай.
> не виждаш ли)
> Водата е на изток)
> Поток без следа)
> Вървете със собствено темпо -Суан.
- Бланка, каквото и да стане, аз ще бъда там.
Животът ни е кратък - > не виждаш ли)
И мъките дълги.
Светът е пълен с ужасни хора
без опашки. > Слънце над J
На кого му пука дали имаш такъв?
Бланка!
Няма да отнеме много време. > Набори зад хълма)
Чакай ме.
Съдбата ви може да е в камък.
Разбра ли , нека го изпеем заедно. D се издига както ще)
Светът е безсърдечен, пътищата ни са
различни, може и вие, имаме време.
Но това, което имаме, е реално.
> Без притеснения) > Без притеснения)
D> Както блести) > Както блести)
D> Този живот минава) > Този живот минава)
D Това е сън D Това е сън)
> Без притеснения) > Без притеснения)
D Както желаете) > Както желаете)
D> Този живот плува)
D Това е сън - Суан, не.
Суан!
- Виждаш ли Суан?
- Суан!
Суан!
Къде си?
- В този последен момент успях да спася душата му.
Той все пак е във фибата.
- Скъпо ти стуваше, отново бе разтърсена.
- Използвайки малкото сила, която ми бе останала,
Запечатах спомените за случилото се
- Днес ги отключи накрая
- Дори и да го направя, безсмъртието е нещо, което не мога да достигна.
- Не се ли освободи?
- Тази секунда на радостта, задържана в продължение на 500 години.
- Заслужаваше ли си?
- Дори да струва 1000 години, си струваше.
- Винаги ще бъда с теб.
- Суан, къде ли е той?
- Душата му оцеля и се превъплъти,
там е някъде.
- Трябва да го намеря.
Който и да е той сега, той вече е
изживял през толкова много животи.
Дори и да го намериш, той може да не е такъв, какъвто го помниш.
- където и да е по света,
както и да изглежда,
независимо дали ме помни или не, трябва да го намеря.
Все пак си спомням.
- Хей, почакай!
Чакай чакай.
Чакай малко, изчакай!
Честно казано, ти си толкова разсеян.
- Благодаря братко.
Да, да, ти си си ти.
- Хм?
Извинете ме.
госпожице
Изпуснахте си фибата.
- Благодаря Ви, господине.
- Изглежда много стара.
Ценна ли е? - Такава е.
Благодаря ви отново, че я дигнахте.
Наистина ще съжалявам да я загубя.
Изглеждаш като дама с добър род.
От къде си?
Това е дълга история.
след буквите има още една сцена ....
Намерили това, което търся?
Очаквайте продължение White Snake 2: Green Snake
DHB