Време.
Пространство.
Реалност.
Това е нещо повече от линеен път.
Това е призма на безкрайни възможности,
където един избор може да се разклони в безкрайни реалности,
създавайки алтернативни светове на тези, които познавате.
Аз съм Наблюдателят.
Аз съм вашият водач през тези необятни нови реалности.
Последвайте ме и обмислете въпроса...
КАКВО АКО...? С1 Е9 Край на сезона
Превод от Snow Queen Yavka.net
Лемурийската звезда.
Пращаха последния товар, когато пиратите заловиха кораба.
Колко пирати? - 20 чаровника, водени от Батрок.
Преди френските спецчасти да му покажат вратата, извърши 36 убийства.
Изглежда ми повече като твой тип. - Хубаво. Аз имам щита, а ти - меча.
По-скоро са ножове, но сравнението е мило.
Унищожете двигателите и намерете заложниците. Господа, пазете си гърба.
Екип. Чухте капитана. Пригответе се.
Е, имаш ли планове за събота вечер? - Не, недей. Не продължавай.
Бернар от счетоводството питаше за теб.
Нищо добро не е последвало фразата "Бернар от счетоводството".
Ами ако се казваше Стив?
Точно когато станахме приятелки, Уидоу.
Мислех, че си нещо повече от щит.
Също съм и доста добър танцьор.
Аз съм твърде бърз.
О! Това беше добро.
Какво? Страх ли те е?
Виждаш ли това?
Капитан Картър, войникът, изгубен във времето, ти си избраната.
Хайде, успокой се, синко. Всичко ще свърши след около хиляда години.
Стой тук. Остави тази битка на нас.
Разбрах. Да чакам с гигантското бебе-човек с пелерина.
Звездният лорд Т'Чала, лидер на опустошителите
и изгубен принц на Уаканда, ти си избраният.
Тези камъни на безкрайността... Вече не се занимавам с оръжеен бизнес.
Не ми допада, но как да поставим броня на света? Около галактиката?
Не ми казвай, че няма друго голямо, лошо
чудовище под леглото, дебнещо в сенките.
Тони!
Гамора, оцеляла от Сакаар и разрушител на Танос...
И този, който ще срита луноподобната ти грозна мутра.
Не ти, Старк, а ти Гамора, си избраната.
Трябва да съдим Килмонгър за убийство според закона на Уаканда.
Американците могат да го вземат после.
Ерик Стивънс, Килмонгър.
Бившето протеже и убиецът на Тони Старк, ти си избраният.
Щяхме да имаме среща!
Щеше да има цветя и щях да запаля свещи.
Щях да си взема душ и да си направя прическата.
Никой не създава проблеми във Вегас. - Как ти се струва това? А на теб?!
И накрая Тор Одинсън, принц на Ас... - А на теб? А на теб?
Ти си избраният...
На ти и на теб! - Тор. Тор!
И на теб! И на теб! - Успокой се.
Тор Одинсън, престолонаследникът на Асгард...
Ти си избраният.
А, ние сме в кръчма. - Познавам това място.
Фасадата й, е моя идея. Прочетох биографията ти. Дано я харесваш.
Ей, и аз съм тук. Мога ли да получа бира?
Да!
Кой си ти? - Къде съм?
Защо ни доведе тук? Какво искаш от нас?
Въпроси без отговор. - Върни ме обратно. Веднага.
Пак ли ти? - Пробвай нов трик, човече.
Вие сте избрани...
за мисия, едновременно много опасна и абсолютно необходима
за продължаване на живота такъв, какъвто го познавате.
Първоначално претърсих вечността за един истински герой.
После видях по-голямата картина. Тази мисия изискваше екип.
Перфектната комбинация от умения и опит, която единствено ще победи.
Нека да изясним това. Отвлече ни от цялата галактика, за да можем, какво?
Да спасим Вселената? - Не точно. Малко по-сложно е от това.
Вие не само сте най-добрата надежда да спасим една Вселена.
Вие сте последната надежда да спася всички тях.
Вие сте Пазителите на Мултивселената.
Знам какво е това. Локи ви пробутва тази шега.
Слушай, нямам време за шегите му днес. - Не, не бих направил това.
Лейди Джейн се нуждае от мен. Така че, тръгвам. Насладете се...
Включваме се. Може ли да ни кажеш, какво да очакваме?
Вашите светове или са атакувани, от Ултрон или скоро ще бъдат.
AI издигнат до космическо същество, чрез
подобрено синтетично тяло и силата на Камъните на Безкрая.
Шест камъка с почти непостижима сила.
Всеки контролира съществен аспект от нашето съществуване.
Ултрон притежава всичките.
Може би ще мога да помогна. Крал съм доста по-лоши неща.
Сериозно? Ти наистина си от друга планета.
Единственият начин да го спрем, е да отделим камъните от тялото му.
Но Ултрон може да е скрит навсякъде в Мултивселената?
Да. - Зад армия от роботи убийци?
Боя се, че да. - И въоръжен с всички камъни?
Схванала е смисъла. - Никога не съм казвал, че ще е лесно.
Това е самоубийствена мисия. - Извинете ме.
Има ли Вселена на китайската храна, с алтернативни начини на доставка?
Коремът ми започва да къркори. - Ти ги избра.
Очевидно първо трябва да го намерим. - Не съм от тези, които се хвалят,
но ми казаха, че превъзходно привличам нежелано внимание.
Това ще бъде полезно.
След като отделим камъните, ще ги унищожим.
Как изобщо би опитала да унищожиш...
О, отговори на въпроса ми. Извинявай. Благодаря.
С Трошачката на безкрайност, направена да превръща всеки камък в нищо.
Да. Аз ги избрах.
Добре. Всички знаете какво да правите. Знаете плана.
Вземаме Камъните и ги занасяме на Гамора.
Ще удържим ситуацията и тя ще задейства трошачката.
С малко късмет, ще се приберем за вечеря.
Чакай. Задръж малко. В стаята има няколко души, които не разбират.
Не аз. Аз разбрах, но може би да го повториш за тях.
Готови ли сте. Време е за шоу, приятели. Късмет.
Това място е безопасно ли е?
Очевидно няма достатъчно интелигентен живот, за да привлече Ултрон.
Докато ние не решим да го направим.
Мога ли да попитам какво се случи?
Същото, което се случи и с вас. Любов.
Предполагам, че познавате капитан Картър от вашата вселена?
Не. Капитан Америка.
В моята вселена Стив Роджърс получи серума.
Бих искала да видя това.
Вярваш ли му?
Вярвам на всички.
Побързайте, приятели. Тази вечер ще пируваме. Утре ще се бием.
В този дух предлагам наздравица.
О, медовина. Чудесно. - За това говорим.
Някога, мъдър магьосник ми каза, че да срещнеш смъртта е част от плана.
Това означава да победиш най-големия си страх от неизвестното.
От небитието. Пространството в края на всички краища.
Нищото без разум, отварящо огромната безкрайност към твоето...
Остави на мен. Направи достатъчно, докторе. За Пазителите на...
Мултивселената.
Мултивселената!
В тази вселена има живот все пак.
Дотук с чакането да се приготвим. - В своя защита те предупредих.
Превъзходно привличам нежелано внимание.
Добре, ето заклинание, което не е съвсем по правилата.
Да, може да го почувстваш. - Леле!
Какво става? - Това е магия за защита.
Еха! Това е фантастично. Време за шоу. Наблюдател!
Ще се видим от другата страна.
Знам как да се справя с развалящите купона.
Чакай! Тор, планът! - Да живее Лас Вегас!
Какво?
Не мога да кажа, че съм чувал този боен вик преди.
Твърде лесно.
Интересно. Обикновено вие, хората, сте много по-лесни за убиване.
Леле! Даже без драскотина. Не се шегуваше за защитната магия.
Защитени сте, но няма да е задълго.
Отгоре! - Сигурен ли си за това?
Разбира се, че не.
Започваме! Сега!
Хванах те. - Махай се!
Взе ли го?
Както казва Йонду: "Никога не се съмнявай в лепкавите пръсти".
Тръгвайте! Вървете!
Какво? Крил си това през цялото време?
Е, това беше възхитително,
но е време да донеса някои от моите собствени играчки.
Моят камък. Откраднал си ми Камъка на душата?
Време е за тръгване.
Това ще го държи зает. - Зомбита! Страхотно. Обичам ги.
Не са те, а това, което идва с тях.
Времето напредва, момчета.
Това беше неочаквано.
Какво?
По дяволите, проклет боклук!
Вие успяхте.
Готова ли си? - Камъкът?
Не, чакайте. Задръжте.
Това е Наташа Романов. - Кой?
Да. И трябва да съм последният човек на тази планета.
Ние сме от друга вселена. Вселени.
Тук сме, за да спрем Ултрон.
Мога да го докажа. Баща ти, е Иван. Дядо ти, е Алексей.
Ти си единствената, на която имам доверие да ми пази гърба,
включително и сега. Във Вселената има 3 души, на които имаш доверие,
и се считам за късметлия да бъда един от тях.
Е, трябва да сме били близки.
Вярвам, че терминът, е "Най-добри приятелки завинаги".
Мисля, че имаш нещо, което ми принадлежи.
Наташа!
Какво...
Мога да унищожа галактики само с мисъл.
Защо не умираш?
Чакай. Какво?
Използвай всичко, което имаш. Не му давай шанс да мисли.
Вегас!
Свършен си!
Това ли е? Свърши се?
Ние печелим? Да? Не беше толкова трудно.
Не се чувства като свършено.
Честно казано съм изненадан.
Наблюдателят не ви ли предупреди?
Всяка вселена е различна, всяка една от тях, е уникална,
както камъните на безкрайността са уникални.
Разбира се. Трошачката е унищожава камъните в моя свят, а не неговия.
Пригответе се.
Ти. Това си ти.
Ако те унищожа, всички ще се провалите.
Капитане, имам идея, Трябват ми цел и дистанция. Можеш ли да го направиш?
Имам щит. Ти имаш меч.
По-скоро стрела с майката на всички вируси на върха, но мило сравнение.
Това е за теб, Клинт.
Това е далеч по-хубаво от човешкото ми тяло.
Кой е там? Който го каза?
Това е завладяваща промяна на темпото, нали?
Мина много време, откакто нямам крака.
Искам да направя това постоянно състояние.
Това тяло е заето. - Засега, но не за дълго.
Какво? Кой си ти? Каква е целта ти?
Едно време беше да докажа господството на ХИДРА, но ти сложи край на това.
Така че, сега предполагам, е да сложа край на теб.
Какво е това?
Добре ли си?
Добре съм.
Добре, това беше... Някой може ли да обясни, моля?
Дадох му вирус. Гаден.
Братовчеде, какво правиш? - Наблюдателят ни дължи това.
С тези камъни бихме могли да оправим нашите светове, живота си.
Т'Чала, Тор, ще откажете ли нещо, гарантиращо спасяване на домовете ви?
Пеги, можеш да бъдеш отново с приятеля си.
Стрейндж, ти повече от всеки знаеш, че това е така.
Това е единственият ни шанс.
Предай камъните, братовчеде. - Не съм ти братовчед.
Съжалявам, че трябва да приключи по този начин.
О, не, не. Страхувам се, че бронята принадлежи на мен.
Това не е ли Арним Зола? - ХИДРА никога не е умирала.
Просто е мутирала. - Е, това обяснява лицето на корема.
Никога целта не е била да победим.
Били сме тук, за да отделим камъните от тялото.
Предвидил е всеки момент.
От провалилата се Трошачка до измяната на Килмонгър и моята...
Твоята саможертва. - "Саможертва"?
Това означава, че имам какво да губя.
Някой трябва да се грижи за тях.
Ако този джобна вселена се спука, ако те избягат...
Ще ги наблюдавам. Нямам нищо друго, освен време.
Благодаря ти, Стивън. - За какво тогава са приятелите?
Цялата Мултивселена ви дължи благодарност.
Но вашите светове никога няма да узнаят за тази победа.
След излизане през тази врата, ще се озовете в момента когато сте тръгнали.
Време е да тръгваш, капитане
или предпочиташ да се върнеш в другото време.
Не съм ли спечелила щастливия си край?
Повярвай ми, този свят, това време,
имат нужда от капитан Картър.
И тогава имаше един.
Няма да се върна там. Моят свят, е...
Изчезна.
Ти спечели, но аз загубих.
Не мога да... - Невъзможно е? Да, знам.
Ние сме само истории за теб. Ние не сме истински.
Гледаш как се бием, печелим, губим.
Кажи ми, правил ли си пуканки, докато Ултрон уби приятелите ми
и изгори моя свят до основи? - Вие сте нещо повече от това за мен.
Така ли? - Вие, вашите истории,
те са всичко за мен.
Тогава поправи моя свят.
Не мога, Наташа.
Не излизам през тази врата.
Е, тя така или иначе беше по-скоро метафора.
Къде... Къде сме? - В свят, който загуби своята вдовица.
Каква бъркотия. Благодаря ти.
Ти и заместващите Отмъстители се бихте храбро,
но сега мисля, че е време да ми разкажеш всичките си тайни.
Казаха ми, че си мъртва. - И на мен.
Ти не си моята Наташа,
но нещо ми подсказва, че имаш нейния дух.
Това е, нали?
Всички същества, търсят място, на което да принадлежат.
Да го нарекат дом.
Що се отнася до мен, аз съм Наблюдателят.
Мултивселената, всеки свят, всяка история е моят дом,
и ще ги защитавам докрай.
Продължава след надписите
Аз съм твърде бърз.
Не ми казвай, че е твоят тип?
О, Уидоу, никога не съм била по-щастлива да те видя.
Удари ли си главата или нещо такова? - Всъщност няколко пъти.
Отърси се от това. Ще е нужно да си спомниш всичко.
Открих какво търсят пиратите.
Пеги, може би искаш да се подготвиш. - Мога да ти обещая, Нат, че това
няма да е най-странното нещо, с което се занимавах днес.
Чудесни последни думи.
ХИДРА стъпквача? - Да, и има някой вътре.
Превод от Snow Queen Yavka. net