Мамка му.
Ерин.
Нуждая се от помоща ти.
И сигурно ме мислиш за луда.
Защото чух това, което излезе от устата ми току-що и си мисля че полудявам.
Да.
Звучи налудничаво.
Чувала ли си за...
Игнац Земелвайс
Не.
Бил е унгарски лекар през 1840-те години.
Бил е началник на две акушерни отделения
Едното било на университет, най-добрият и най-престижният,
Покривали всичко от раждане до аутопсии и другото останало между тях.
Второто било в клиника за жени които не можели да си позволят медицинска помощ.
Дори не се е управлявало от лекари. Само от акушерки.
Не е изненада, че в едната клиника е имало по-висока смъртност от другата.
Изненада е коя точно.
Била е първата.
Университетската болница. Нивото на смъртността било потресаващо.
Жените имали по-голям шанс да оживеят, ако раждали на улицата.
Но в това нямало никакъв смисъл, и го побърквало.
Той правел проучване след проучване след проучване, и си удрял главата в стената,
докато накрая не направил предложение
може би, може би без причина в която да има някакъв смисъл,
може би неговите ученици трябва да си мият ръцете.
След извършване на аутопсиите. Преди да влезнат в родилното отделение.
Така той наложил задължително измиване на ръцете с хлор.
И да не повярваш, смъртността спаднала.
Но научната общност го изяла го жив.
Микробната теория била приета след две десетилетия.
Идеите в тази насока били посрещани с презрение, присмех, изгнание.
Земелвайс бил настанен в психиатрия. Психиатрия.
От друг учен.
Всъщност той умрял там.
О, и когато го сменили в тези клиники,
и се отървали от това налудничево, глупаво миене на ръцете?
Смъртността отново се вдигнала.
Така че, да, Ерин, твоята история е налудничева.
Нека ти кажа нещо налудичево докато сме на темата.
Имам предвид...
Какво му е на малко лудост между приятели, нали?
Майка ми се подобри, което е...
"Безпрецедентно" не изглежда да може да го опише.
Опитвах се да разбира без много шум досега,
защото ако кажа това, което видях на някого в медицинската общност,
Ще ме помислят за луда.
Ще ме помислят за превъртяла.
За това правех тестове. Много тестове.
Което означава вземане на кръв, която да изпратя на континента за анализ,
но още не съм ги изпратила, защото продължавам да правя това.
Само, за да го видя отново.
Това му е на науката.
Тя се занимава с това, което може да се наблюдава. Тества. Повтаря.
Казваш ми, че Райли Флин се е запалил от слънчевата светлина?
Точно така.
Той буквално е изгорял от слънчевата светлина?
Права си, Ерин. Това е лудост.
Това е ненормално, налудничевост като за тапицирана стая.
Шибана ненормалщина.
Боже!
Какво правиш тук?
Напоследък не минава ден без да задействаш... алармата за дим.
Да, мамо.
Аз съм ненормална.
Готова съм за психиатрията, всички ние сме.
Монсеньор, трябва да внимавате.
Завесите са широко отворени.
Няма го.
Не съм сигурен от къде знам..
Може би по същия начин, по който разбрах, че Лийза можеше да ходи, предполагам.
Същия начин... По който мога да чуя гласа на ангела.
Слънцето изгря и просто знаех.
Няма го.
- Съжалявам. - Беше му дарено. Това е дар.
Той се изплю върху му.
„Защото отплатата на греха е със смърт. Но Божият дар е вечен живот
в името на Исус Христос, нашия Господ." Свободната воля.
Болката, която изпитваш от избора му... Какво ли Бог чувства тогава към света?
Да.
Съжалявам, че Райли избра тази съдба.
Къса ти сърцето, но това не е най-лошата част, нали?
Най-лошото е че някои хора не са задоволяват с това да унищожават себе си.
Те трябва да тровят живота на другите, също.
Съжалявам, че го казвам, съжалявам, че мисля по този начин,
но светът не се променя, трябва да бъдем умни относно това.
„Мъдри като змиите, невинни като гълъбите", казал е Той.
Кой знае с кого е говорил цяла нощ.
Кой знае какво е правил.
да лишава другите от Божията благодат.
Юда също е бил част от Божия план.
Юда е бил част от него.
Деянията на апостолите.
Когато тези смели ранни последователи били изпратени по света
като овце сред вълци, „Всички вярващи били едно сърце и един ум“.
„Никой не е твърдял, че техните притежанията били само за тях,
те споделяли всичко, което имали."
Ще има и други като Райли. Винаги ще има.
Които се опитват да отровят ушите на вярващите срещу Бог.
Но тази вечер,
Нека имаме вяра в нашата църква. Нека споделим всичко, което имаме.
Великденското бдение винаги е била нощ на кръщене.
Нали?
Съществува кръвно заболяване наречено еритропоетична протопорфирия. ЕНП.
Много от тези митове вероятно идват от ЕНП.
Хората с тази болест са изключително чувствителни към светлина,
до степен, при която изгарят и им се образуват мехури от слънцето. И са много анемични.
Кръвно заболяване ли е?
Не.Не е.
Но може би спада към едно и също семейство.
Нещо като обикновената настинка
и бубонната чума са в едно и също семейство.
Да речем, че нещо е било приемано от хората на острова.
Вирус. Ензим. Нов тип клетки.
Някакъв паразит. Може би?
Нещо, което възстановява увредени клетки,
което е силно фоточувствителено, и причинява безумна анемия.
Силен глад за желязо. Желязо в кръвта.
Първоначално това нещо в кръвта присъства само в малки количества.
Но когато съотношението се увеличава, физическите промени стават
по-видими.
Мамо, когато изложих кръвта ти на слънцето, и твоята също, Ерин,
това нещо изгаря, оставяйки нормалната кръв.
Моята кръв?
Твоята също.
Взех кръвната проба след...
И се обзалагам ако взема от кръвта на Лийза Скарбъроу
след прохождането й, би била същата.
Но и при двете ви, вашата кръв все още е предимно нормална,
Съставена от типичните, скучни старомодни червени кръвни клетки.
Но при Райли може би е имало повече от това в кръвта му,
затова когато ултравиолетовите лъчи са проникнали през кожата му,
кръвта му, сега предимно съставена от това нещо, се е запалила.
Това нещо?
Ако го погълнеш...
Какво би се случило, ако си бременна?
Какво би се случило тогава?
Хипотетично, бременността е чуждо присъствие в човешкото тяло.
Възникват множество процеси, които да спрат тялото на майката
да атакува плода в утробата. Но дори тогава, понякога...
Но хипотетично, като се има предвид колко агресивно това нещо променя тялото,
реакцията му към плода може да бъде също толкова агресивна.
Можеш ли да го спреш?
Ако по-голямата част от кръвта все още е твоята собствена?
Можеш ли да спреш процеса?
Не знам. Нямам идея.
Мисля, че когато приемаме отрова, алкохол и тем подобни,
преди определен момент, ако спрем да ги приемаме,
може би тялото ни може да го изхвърли.
Да го филтрира, както прави с всека друга вредна субстанция, ако не е твърде много.
Така ми се иска да вярвам.
Честно казано, мамо, Нямам си проклета представа.
Добре.
Какво ще правим сега?
Райли.
Опитвам се да си спомня какво точно ми каза на края.
Но не мога да си спомня всичко, не напълно.
Но помня едно нещо доста добре.
Той каза да бягам.
Здравейте?
Ед Флин! Добро утро.
Здравей. Имаш ли нещо против, ако...
О.
Съжалявам, че ви прекъсвам.
О, няма нищо. Просто се подготвяме за тази вечер.
Добре ли си, Доли?
Какво можем да направим за теб, Ед?
Имате ли нещо против, да се поразходим?
Малко е лично, това, което имам да кажа.
- Всъщност... - Вече си тръгвахме.
Оказва се, че днес има много неща за вършене.
Оставяме ви.
- Доли. - Ед.
Уейд.
- Ед. - Стърдж.
Бог да те благослови, Ед.
Ще се видим довечера.
- Извинете, че ви прекъснах, както казах. - Недей.
Не знам как да ви го кажа, така че направо ще бъда откровен.
Моят син. Вие сте го карали? карали да... пише писма?
- В опит да се поправи? - Да.
Да. Това е част от възстановяването му. Работим върху това.
Еми...
Не мисля, че той е добре.
Не е изненада за вас, за мен или за някой друг, но...
Значи е писал писма.
До мен, майка му.
Прочетох първо моето и беше обезпокоително.
После прочетох това до Ани, нейното беше...
Той не е добре, това е явно.
Имам предвид, нещата които, това са...
налудничави неща. нерационални неща.
И не знам къде се намира. Не знам къде да го търся.
Не знам къде да отида. Не мога да отида при шерифа.
Ако прави нещо, което не трябва.
и моето телефонно обаждане е това, което ще го изправи пред закона,
и той ще се върне. Имам предвид, ще се върне на мястото, където е бил,
и аз ще съм този, който ще го прати го там...
Прекарвахте време с него.
И си мислех, че вие сте този този, който трябва попитам.
Мисля...
Мисля, че може да си е примичил нещо.
Тези писма изглеждат толкова много като сбогуване.
И трябваше да ви питам за тях, защото
каквито и заблуди да е имал, той ви поставя в средата им.
Той споделя някои налудничеви неща за вас.
Много съжалявам за това, Ед.
Да, отговорът е да.
Райли не беше добре. Не е добре.
Добре.
О хайде. Ед, не искам да те карам да се чувстваш така.
Ще ми повярваш ли?
Просто, никога не можех да се разбера с него...
Сякаш понякога говорим на различни езици и аз...
Направих всичко по силите си.
Е, не знаем, Ед.Ние...
Може да се е напил някъде.
Може да е взел ферибота до континента.
Просто е потънал в дупка. Не допускай най-лошото.
Всъщност, надявай се за най-доброто.
На това ни учи Бог бидейки родители.
Прави каквото прави той.
Ти обичаш сина си, както Бог обича нас. Надявай се за най-доброто.
Искаш ли... Искаш ли да взема писмата,
за да видя дали ще се сетя за нещо?
Да, щях да да ви ги дам така или иначе, защото,
едно от тях е адресирано до монсеньор Пруит.
Не съм го отварял.
Не искам да натоварвам горкия човек.
Ако изобщо вече си спомня кой е Райли.
Спомня си.
Мисля, че вие ще знаете най-добре дали трябва да му го изпратим.
Момче от олтара до своя свещеник. Мислех, че може би... не знам.
Не знам.
О, Ерин.
Как...
- Как си? - Еми аз...
Надявах се, че може би ти, Ед и Уорън ще...
Отивам на континента тази вечер, Ще хвана Бел.
Надявах се, че ще дойдете с мен.
Скъпа. Това е...
Боже, каква странна молба.
Не, тази вечер имаме литургия, Великденското бдение.
И защо бихме...
- Добре ли си? - О, да.
С каквото можем да ти помогнем ние сме тук. Тук сме за...
Честно казано, вместо това се чудя
дали би могла да ми помогнеш.
Аз...
Е, да го кажа направо...
Притеснявам се за Райли.
И... може би ако ти му кажеш
че трябва да се прибере...
Не ме интересува какво прави.
Но минаха дни вече.
Може би ще успееш да го върнеш у дома тази вечер?
Можем да вечеряме всички заедно преди литургията?
Райли е мъртъв.
Мъртъв е.
Толкова съжалявам.
Но той си отиде...
Той ми каза, че иска семейството му да е в безопасност.
- Той искаше да се махнете оттук. - Тихо.
- Съжалявам. - Замълчи, скъпа.
Винаги сме се опитвали. Цялото ни семейство винаги сме се опитвали
да бъдам до теб, и винаги сме били.
- Защо каза нещо подобно? - Съжалявам.
- Защо би каза нещо подобно?
Не си забавна.
Какво не ти е наред?
- Г-жо Флин... - Махай се!
- Какво? - Знам.
Отивам на континента този следобед.
Ще нося пробите
ще ги дам на мои колеги, за да потвърдят констатациите ми,
и тогава ще се върна обратно тук.
С помощ.
Казвате ми, че умишлено се разпространява зараза
в Свети Патрик.
Казвам ви, че това е което подозирам, дори и да звучи...
Какво точно искате от мен? - Предполагам, че ви моля да проверите.
Да проверя какво?
Да проверя Свети Патрик?
Само да поясним
само на базата, че някои от кръвните изследвания на майка ви са странни?
- Искам много от вас, знам. - Знаете ли?
Знаете ли?
Казвал ли съм ви някога защо се преместих тук?
Не. Не, не мисля, че сте го правили.
Не съм го казвал на никого, сега като се замисля.
Сякаш никой не се е сетил да пита.
Знаете ли, бях на 21 години когато кулите паднаха.
Гледах го по телевизията в стаята ми в общежитието и просто плачех.
Когато бях дете, въобще не бях религиозен, всъщност.
Но този ден отидох до джамията, защото там се даряваше кръв,
и опашката минаваше през множество крастовища
Исках да помогна.
Исках да защитавам тази страна.
Така че се преместих в Ню Йорк и се записах на обучение в нюйоркската полиция.
Някои от моите приятели, не бяха доволни.
„Нюйоркската полиция е срещу нас“, казваха те. Но аз отвръщах: „Не. Грешите“.
„Ще им покажа, че те не трябва да се страхуват от нас."
— Ще им покажа кои сме ние.
Издигнах се.
Трафик полиция и преводи и резюмиране на подслушвания, след спец. отряд.
Ожених се. Али се роди, и отново бях повишен. Вече бях детектив.
Строго секретен достъп за сигурност за съвместна работна с група за борба с тероризма.
Помагах на ФБР да се бори с терористите.
Прибирахме хора от средната класа. За дребни работи, марихуана и фишове.
и ги натискахме ако са мюсюлмани.
„Ще свалим обвинението ти, ако ни помогнеш."
"Ходи в джамията и слушай."
Мислех, че трябваше да се борим с терористите.
Не да караме някой напушен ученик от Куинс да шпионира американските граждани.
Така че се оплаках.
Внимателно. Един път.
Всичко се промени.
Бях наблюдаван от другите ченгета.
Дори имаха официално досие за мен.
И не само за мен. Разберете, след кулите,
Офицерите мюсюлмани бяха повишени бързо. Особено ако знаехме езика,
лингвистични знания, културни познания.
Бяхме много търсени заради това.
Но започнаха да си мислят,
при толкова много от нас във въоръжените сили, издигнали се до позиции с истински авторитет,
ами ако това е бил плана им през цялото време?
Ами ако бяхме поставени лица?
Ами ако бяхме двойни агенти? И те се паникьосваха по дяволите.
Отдел вътрешни работи ни притиснаха. Следяха ни.
Бяхме записвани. Цивилните също. Наблюдаха ни в джамии, кафенета.
И изведнъж свалих обикновените дрехи и пак бях в униформа.
Нощни смени, уличена обстановака.
И все повече и повече, осъзнавам, че съм загубил доверието им.
Търпях го.
Държах си главата вдигната високо.
Достойнство.
Достойнство е дума, която жена ми използваше.
"Покажи им достойнство."
След тогава тя бе диагностицирана.
И бе ограбена от достойнството си толкова бързо.
И тя си отиде.
И аз не можех...
Али и аз се отдалечихме колкото можем. След, което намерих тази позиция.
Този малък остров.
Толкова заспал, че е като мъртав.
Няма избори, няма персонал. Просто малка стая в задната част на магазин за хранителни стоки,
и група рибари без значим инцидент на умишлено насилие
за почти век, и се молих за поста.
Достойнство.
Али е отегчен до сълзи.
Но е в безопасност.
И все още си мисля, че може би мога да преместя света с един милиметър.
Може би тук е мястото където ще направим някаква промяна.
Не в големия град, а в това малко селище.
Да спечеля в учителско-родителския съвет и да го наречем победа за исляма.
Не се опитвам да бъда респектиращ.
Не споделям много или престъпвам границите или да се натрапвам по някакъв начин.
Дори не нося пистолет.
И все пак...
Все пак...
Бевърли Кийн и няколко други
ме гледат като, че ли съм Осама бин Шибания Ладен.
И вие искате
да разследвам Св. Патрик?
Ако това ви успокоява
много искам... много искам да греша.
Е, помнете, ако това продължава да ви тормози,
че базирате всичко това на сведения трета ръка от Райли Флин.
Не точно най-надеждния човек на острова.
Не носиш оръжие?
Няма нужда.
Хмм.
Къде е Бел?
Мога да преброя на пръстите на едната ръка колко пъти фериботът е закъснявал.
Поне през моя живот.
Мога ли да ви помогна?
Чакаме Бел. Няма да пътува днес.
Кметът го изпрати на ремонт.
Някакви части, които бяха изтеглени.
Бел и Брийз. Изпратихме ги днес следобед.
И двата.
Той смята, че не много хора пътуват извън острова следобед.
Че е сутрешна работа.
Всички вие ли планирате да напуснете острова този следобед?
Ще останете там. Ще пропуснете бдението.
Брийз ще се върне ли на сутринта?
Така мисля. Трудно е да се каже обаче.
Но ако се притеснявате, докторе, предлагам ви да се обърнете към кмета.
Сигурен съм, че може да ви успокои.
Сигурен съм, че може.
Ако искам да изпратя нещо,
Винаги може да помоля някои рибар, нали?
Има много лодки на този остров, ако не друго.
Ти ги обслужваш всичките, нали?
Така смятам.
Като тази, на която си в момента?
Да. Просто я настройвам.
Хей, не забравяйте!
Великденското бдение.
- Да. - Стърдж.
Да, хей. Хей, шерифе. Какво искаш?
Нищо. Ами, няма ток в хранителния магазин.
- Исках да разбера дали си наясно... - Боя се, че цялия остров е така.
- Какво, тока спря? -Случва се от време на време.
Понякога е просто като например нещо да се разхлаби под водата
и основната линия се прецаква.
Виж, Ще мина през ел. централата
и ще погледна.
- Имаш ли нужда от компания? - Не. Няма нужда.
Добре, добре, просто ме дръж в течение.
Добре.
Това са последните.
Ами лодките?
Справих се с половината. Останалите ще приключа преди бдението.
Нека изчакаме с кулата.
Може да я оставим за последно.
Когато хората спят или са в църквата.
Шерифът вече е нащрек. Мрежата може да дойде в повече.
Аз ще се оправя.
Значи фериботите и осветлението.
А Стърдж обслужваше риболовните лодки в края на деня по време на Великденския уикенд.
И ако клетъчната кула спре, тогава ще сме напълно отрязани.
- Мм-хм. - Напълно
Ами по-малките лодки? Гребните лодки, канутата?
Ние сме заобиколени от вода на 30 мили във всяка посока.
Това всъщност не е опция. Не е наистина.
Целият град тази вечер ще е на литургията.
Без мен и Сара.
Казах й никога повече, още преди да чуем всичко това.
Наистина оценявам, че ме прие днес.
Но ще отида довечера.
- Защо? - Защото не знам нищо.
Не знам какво ще стане, ако изобщо нещо се случи.
Това, което знам е, че Райли пожертва всичко.
Всичко.
Защото смяташе, че мога да помогна.
Сега фериботите ги няма и токът спря,
и там тази вечер ще има хора, които обичам.
Хора, които Райли обичаше.
Така че, да, ще бъда там.
Ще бъда там.
Липсват ми молитвите ти.
Би означавало много за мен, ако се присъединиш.
Добре.
- Готов ли си за лягане тогава? - Тази вечер е Великденското бдение.
В полунощ е. И би означавало много за мен, ако дойдеш с мен.
Минахме през това, Али. не искам да...
Знам, но продължават да ми казват колко важна е тази литургия,
и колко е значима.
Оукър казa, че Отец Пол е припрян цял ден.
Предполага се, че имало голяма изненада.
Каза нещо за споделяне на чудо тази вечер.
Чудо?
Да, имам предвид, ако е така, нали знаеш. Ако е чудо, друго чудо,
Просто искам да си там. Да го видим заедно.
Ще дойдеш ли?
- Честит Великден. - Честит Великден, г-це Кийн.
Как искате да започнем?
Събрах толкова свещи колкото можах да намеря,
които не използваме в самата църква.
Предположих, че ще започнем от улицата,
след това през площада около източния бряг и до църквата.
Нека хората ни чуят.
Донесох разпечатки на химните. Уейд, имаш ли нещо против?
Не, разбира се.
- За теб. - Благодаря ти.
Доли.
„Пей на Господа нова песен“.
"Пей на Господа, на цяла земя."
Това точно сега е едно от най-
красивите неща, които някога съм виждал.
Някои от вас може да са забелязали, че тази вечер нося златно богослужебно облекло.
Всъщност носех това в онази първа неделя,
първия ден на Новия Завет.
Бев се усети и ми каза, всъщност,
и ме попита защо го нося през обикновено време.
И това, което не можах да й кажа тогава, но сега вече мога да ви споделя,
е че го избрах защото не беше обикновена неделя.
Изобщо не беше.
И имах повод да празнувам, да се радвам. Беше свещен ден.
Тази вечер също ще бъде различна.
Тази вечер е началото на нова ера.
Предопределено е да празнуваме Възкресението тази вечер
и ние ще направим точно това повече от всеки някога изобщо.
Но първо,
простете ми братя и сестри, защото съгреших.
Измина твърде много от последната ми изповед,
и е много закъсняла,
но ето го моя грях.
Излъгах всички ви.
Не съм дошъл да заменя монсеньор Пруит.
Той не се възстановява в болница на континента. Той е напълно здрав.
Той бе благословен.
Всички вие бяхте благословени, той се чувства добре,
отново цял, отново млад, също като вас.
Той беше излекуван много преди да видите това лице.
Той беше първият всъщност, и сега стои пред вас,
молейки ви за прошка.
Някои от вас сигурно са си го мислили,
в задната част на умовете ви. Умове, толкова обучени от света
да игнорират този вътрешен глас, защото как би могло да бъде?
Това би било невъзможно. Но нищо не е невъзможно за Бога.
Както видяхме.
Бях изгубен и объркан, уморен и стар,
по пътя за Дамаск когато изведнъж,
ми се яви ангел Господен и ме дари
с лечебните благодати Божии.
И бях подмладен, по- същия начин всички бяхте подмладени.
Върнах се при вас и доведох с мен ангела Господен
Да може да ни благослови всички, и ние, ние виждяхме чудесата.
Нашите нови тела.
Възкресението на тялото, нов и вечен живот.
Сега тази вечер, ще бъдем тествани, но само малко,
ще бъдем изпитани, като Исус.
Бях изплашен, когато Новият завет бе извършен върху мен.
Уплашен, както е и бил нашият Спасител, но „който казва, че осланя на Него,
трябва и самият той да ходи точно както Той вървеше."
„Бъдете подражатели на Христос“.
Аз го последвах в долината на мрака,
и като нашия Господ преживях смъртта.
Милосърдно кратко. Пълно доверие, стъпка върху водата,
това бе всичко, което поиска от мен. И като Исус ще се съмнявате,
ще изпитвате страх, но повярвайте ми, обещавам ви, братя и сестри,
Ако ме последвате, ако ни следваш, ако Го следваш,
Той отново ще ви вдигне в Негова слава
към вечния живот.
Има цена, която трябва да се плати за вечния живот,
както е имало и за нашия Спасител.
И всеки един от нас ще има възможността тази вечер
да плати тази цена.
Но първо...
Знам след всичко, което преживяхме заедно,
не е лесно да се повярва на това, така че ви каня, както Исус е канил Тома
да станете свидетели.
Стърдж.
„И аз, Йоан, видях светия град, Нов Йерусалим,
слизайки от Бога на небето,
приготвен като булка нагиздена за съпруга си."
И чух велик глас от небето, да казва..."
"...Божият храм е в хората,
и Той ще живее в тях и те ще бъдат Неговия народ,
самият Бог ще бъде с тях и ще бъде техен Бог."
„Той ще изтрие всяка една сълза от очите им. Смъртта вече няма да я има."
„Скърбенето, плача и болката вече няма да ги има."
"— Защото първият път вече отмина."
„И този, който седи на трона каза,
„Вижте, аз поправям всичко.“
„Аз съм Алфа и Омега, началото и края."
„На жадния ще дам вода
като дар от потока с водата на живота."
Това ще е страшно за всички нас, но Стърдж, братко,
Страхуваш ли се?
Не, отче. Не се.
Нека Бог да е с теб.
С теб съм.
С теб съм.С него съм.
Всичко е наред. Всичко е наред.
Всичко е наред. Той е добре.
Всичко е наред.
Скоро ще свърши. Скоро ще свърши.
Всичко е наред.
Всичко е наред. Имай вяра! Имай вяра!
Имай вяра, братко мой. Имай вяра!
- Всичко е наред. - Всичко е наред. Знам.
Скоро ще се свърши.
Скоро. Скоро.
Вяра!
Само няколко минути! Наистина само за няколко мига!
Тялото е мъртво, но само за момент!
Възкресението на тялото за това се чества Великден.
На това предстои да станем свидетели.
Шерифе, моля ви...
Вижте!
„Ето... ето, ангел Господен се яви пред тях. И те бяха изплашени."
Имайте вяра, братя и сестри.
не бих ви карал да се вгледате в това, което вече сте видели,
не бих ви карал да изберете това, което може да изберете,
без първо да ви покажа Божия пратеник.
И помнете, братя и сестри, вярвайте, че в Библията,
всеки път, когато споменат ангел, когато ангел се яви на нас хората,
нас ни е страх.
„И ангел Господен им се яви
от дясната страна на тамянения олтар“.
„И когато Захария го видя, той бе ужасен и обзет от страх."
"Тогава, пред тях застана ангел Господен."
„И Божията слава ги огря, били страшно изплашени."
„И ангелът казал: „Не се страхувайте, не се страхувайте, не се бойте!“
"Тогава те отместили камъка
от пещерата където лежал мъртвецът."
„И Исус отворил очи
към небето и казал:
„Татко, благодаря ти, че ме чу. Ти ме чу."
„Благодаря ти, че ме чу.“
„И проплакал на висок глас!
„Лазаре, излез!“
"— И мъртвецът излезнал!"
„Краката и ръцете му били вързани с парчета плат,
лицето му било увито в плат, и Исус им казал:
„Развържете го и го пуснете!“
Братя и сестри, вие сте толкова близо до спасението.
Чудото вече е вътре във вас.
Кръвта на ангела вече тече във вените ви,
но е незавършена.
Окончателната трансформация няма да стане
освен ако не оставите земното ви тяло да умре, за да може вашето божествено тяло да се събуди.
Един момент на вяра. Това е цената, която Бог иска от нас.
Само един момент на кураж.
Малка крачка извън лодката. Върху самата вода.
Малък момент на дискомфорт. Една малка лична мъка.
Предлага ни се дара и след това се прераждаме.
Отворете умовете си! Отворете сърцата си!
И чуйте гласа. Гласът в задната част на главата ви.
Гласът, който светът се опитва да заглуши, се опита да ви научи да игнорирате!
Гласът на нашия ангел, който ти казва: „Не се страхувай“.
Не. Не.
- Хайде. - Татко.
Татко! Татко! Спри! Спри!
Шерифе, шерифе. умолявам ви да не се лишавате.
Не лишавайте сина си от възможността за спасение.
Добре.
- Стойте назад всички! - Хей!
Али, ела тук веднага.
Идваш с мен веднага.
И ако някой от вас, шибаняци се доближи до сина ми!
Шерифе, свалете това нещо. Няма нужда да размахвате пистолет.
Назад!
Как смееш?
Как смееш да носиш огнестрелно оръжие в Божия дом!
Благословен си, сине мой, за това, че даваш пример за смелост.
Този млад човек избра Бог
при наличието на натиска от собствения си баща.
Всички трябва да сме толкова безстрашни.
Благодаря ти. За дадения пример.
Добре дошъл, синко.
Не, Али. Хей, погледни ме.
Не.
Избирам Бог.
Не! Не! Не! Не!
С теб съм. С теб съм.
- Не! - Аз съм с теб. Всичко е наред.
Трябва да направим нещо. Трябва да направим нещо.
- Мамо, не. Не. - Всичко е наред.
- Не пий това. - Недей!
Недей. Моля те!
- Не е нужно да правиш това. - Не!
Не.
Всичко е наред.
Мога да ти помогна, скъпа.
Чуй ме, изплашена си. Мога да ти помогна.
- Татко, чакай. Не. - Мога да ти помогна.
Погледни ме. Ще го направим заедно. Става ли? Виж.
Всичко е наред.
Вяра. Вяра. Вяра.
Не я гледай.
- Лиза! - Лиза!
Вяра! Вяра! Вяра!
Когато ги възроди, носеше ги на орлови криле
и ги доведе при себе си!
Мамо! Мамо!
Затвори вратите.
Затвори вратите!
О, слава богу.
Заключи ги!
Той е добре.
Той ще се оправи. Той ще се излекува.
Това е част от Божието чудо!
Неговото чудо, което някои от вас биха унищожили!
Няма да е за дълго. Няма да отнеме много време.
Почивай и заздравявай.
Дръжте го долу.
Какво ще правим? Той наистина ли ще се оправи?
Разбира се, че да.
Какво не е наред с теб?
Да плюеш в лицето на такъв дар!
Махнете шерифа. Изкарайте го отзад.
Ще ни трябва... Скоро ще ни трябва храна.
Стърдж.
Стърдж!
Дръжте вратите заключени.
Той го беше планирал. Каза: „Дръжте вратите затворени,
и когато се събудят, помогнете им!"
Братя и сестри, ликувайте!
- Събужда се първият от апостолите. - Али.
- Ще бъдат жадни за Причастие. - Али. Хей.
Благословиите на Господа ще бъдат дарени на всички нас!
Мамо?
- Мамо? - Лиза.
Мамо!
Добре съм, скъпа.
Добре съм. Чувствам се...
- Мамо? - O, скъпа.
О, невероятно е.
Свещите, те пеят.
Слава Богу.
Мамо?
- Лиза. - Мамо!
Всичко е наред. Всичко е наред.
- Всичко е наред. Всичко е наред. - Не.
Не бъдете подозрителни.
Уейд!
Хайде! Да тръгваме. Трябва да тръгваме.
Не!
- Да тръгваме! Хайде, насам! - Мамо!
- Отивай! - Ед!
Всичко това скоро ще свърши.
И всички те ще се събудят, вечни.
Скрила си се?
Какво ще направиш, Ерин Грийн?
Оръжията?
Тези неща вече нямат значение.
Не и в новия свят. Светът без смърт.
Можеш да ме застреляш веднага. Това би означавало, че изоставам с пет минути...
Имаме пет минути.
Не знам...
Не знам какво стана.
Всичко е наред.
Аз не...
Отворете вратите.
Монсеньор каза, че трябва да затворим вратите, преди да се събудят.
За да ги напътстваме, да ги ориентираме, така че това...
Това да не се случва.
Обичам го. Наистина. Но виж,
все пак се случи както е било предопределено.
Знаеш какво казват. "Човек планира, Бог се смее."
Тези, които идваха на църква и вземаха Причастие,
няма от какво да се страхуват тази вечер.
Колкото до останалите...
Нека Господ ги подбере.
Вяра, монсеньор.
Вяра и кураж. Както вие казахте.
Отворете вратите.
Вратите остават отворени, точно като портите, които са винаги отворени.
Как иначе ще се разпространява Евангелието?
Превод: Марин Христозов