субтитри от YavkA.net
Такси!
А Н О Н И М Е Н
Най-сетне! Боже, побързай!
Съжалявам. - Най-сетне! Хубаво, супер.
Алекс, сигнал 3. Звук, сигнал 4, завеси. Давай!
Душата на епохата! Овациите, възторгът,
чудото на нашата сцена! Наш Шекспир, изправи се!
Нашият Шекспир. Защото той е на всички нас, нали?
Най-играният драматург на всички времена!
Автор на 37 пиеси, 154 сонета
и няколко епически поеми, известни като
най-върховните постижения на човечеството на английски език.
И все пак...
Нито един отделен ръкопис,
написан лично от ръката на Шекспир, не е бил открит.
За 400 години - нито един документ! Роден като син на ръкавичар
и получил в някакъв неизвестен миг само гимназиално образование,
той отива в Лондон, - където, твърди се, става актьор -
и впоследствие драматург.
Умира на 52 години. Оставя съпруга и две дъщери,
които, също както и баща му, са напълно неграмотни.
В завещанието си оставя на жена си "второто по качество легло".
Но в него не споменава нито една книга или ръкопис.
Нашият Шекспир е загадка. Призрак.
Затова нека ви предложа една по-различна история.
По-мрачна, история за пера и шпаги! За власт и предателство!
За покорена сцена и загубен трон!
След него!
Ето го!
Дръжте го!
Натам!
Разбийте я! - Хайде, момчета!
Напънете се!
Претърсете навсякъде!
Джонсън! Джонсън!
Знам, че си тук!
Джонсън, покажи се!
Излизай, Джонсън! Ще те изгоня с пушек като плъх!
Палете! - Предай се!
Палете!
Надушваш ли, Джонсън?
Това е мирисът на твоя театър, потънал в пламъци!
Хванете го!
Хайде, към Тауър!
Сторете път! Това не ви засяга!
Оковете го тук и ни оставете.
У него имаше само едно перо и няколко празни страници.
Вие сте Бенджамин Джонсън, драматург.
Син на Уилям Джонсън, стъклодув. - Да.
Арестуван ли сте преди, г-н Джонсън?
Че аз съм писател! Много ясно, че съм бил арестуван!
Питайте го за пиесите.
Пиеси ли?
Какво предпочитате, сър Робърт Сесил? Пасторал?
Исторически пасторал? Истеричен исторически пасторал?
Не ни интересуват вашите пиеси, г-н Джонсън.
Интересуват ни предадените ви от Едуард де Виър, граф Оксфорд.
Съжалявам, господине.
Нямам представа за какво говорите.
Къде са пиесите?
Какви пиеси?
ПЕТ ГОДИНИ ПО-РАНО
Прекрасен е, нали? - Определено е... голям.
Вярвайте ми, Едуард, не сте виждали нищо подобно!
Няма да има кукли, нали?
Дръпнете се! Сторете път на лорд Оксфорд и лорд Саутхамптън!
Май отново идват шутът и глупакът.
Сценографията е впечатляваща.
Много по-богата от всичко, което съм виждал в двора.
Какъв хитър мошеник е той! Как те оплита със залъгалките си!
По-добре залъгалки, отколкото свалки.
А где се бяхте запътили, синьор?
Къде другаде, освен в двореца?
Пардон, господине! - Не сте виждали сивата ми кобила.
Нима притежавате такава?
Марлоу, дай малко дребни назаем.
Хенслоу не ми плати за "Празникът на обущаря".
Така е, понеже никой не гледа "Празникът на обущаря".
Кит, това отсреща не е ли една твоя несподелена любов?
Граф Саутхамптън. - Но с кого е?
Та това е Едуард де Виър, граф Оксфорд!
Имаше собствена трупа за дворцови представления.
Дали няма нужда от материал? - Със сигурност не от твоя.
Онзи благородник там ли? Та той е глупец! Тъпак!
Мозъкът на клетника е по-лек и от перото му!
Джонсън, прекрасен диалог! Просто прекрасен!
Извинете, сир! - Уил!
Уил Шекспир! Това в чашата не е пиво, нали?
Пиво? Аз?! Да пия на представление?!
Аз съм професионалист, г-н Хенслоу. Съвършен професионалист.
Сторете път!
Тази пиеса е обявена за подривна
от лорд Уилям Сесил!
Идете да разпръснете задника на Уилям Сесил!
Арестувайте го!
Разпръсни се! Пиесата е бунтарска и няма да продължи!
Та това е комедия, за бога! В нея няма нищо бунтарско!
Така ли? И откъде разбрахте? - Понеже съм писал проклетата пиеса!
Арестувайте и този човек! - Не, почакайте...
Аз съм поет, за бога! Не престъпник!
Така приключи кратката кариера на Бен Джонсън.
Е, да вървим в Есекс Хаус.
Аут. Хенри, колко души имаше на пиесата?
Не съм сигурен. Две хиляди? Може би и повече.
Колко пъти се играе подобна пиеса?
Пет или шест, предполагам.
Нов сервис. - Да му се не види!
10 000 души, слушащи писанията и идеите на един човек.
Това е власт, Есекс!
А ако родът Сесил разбират от нещо, то е от власт!
Нов сервис!
И откога с думи се печели кралство?
Ще си задържа шпагата, благодаря.
Аут.
Хенри, моите хора са задържали
кореспонденция на Уилям Сесил с крал Джеймс Шотландски.
Сесил направо му обещава короната.
На Джеймс?! Елизабет не би се... - Елизабет е стара, болна.
И отказва да посочи наследник.
Но шотландец? На трона на Тюдорите?
Затова трябва да направим всичко по силите си
да я наследи подходящ човек.
Човек, който заслужава короната на Тюдорите.
Моля за подкрепа от теб и хората ти, Хенри,
ако се стигне до битка, за да завладея трона.
Знаеш, че няма нужда да молиш. Ще бъда до теб, както винаги.
Бъди предпазлив. - Винаги си загрижен за мен.
Какво искаш да сторя? - Откажи му!
На сина на кралицата? - Това е само слух, Хенри!
Боже мой, само погледни Есекс! Та той е копие на кралицата.
Всички го смятат за неин син! - Господа...
Аз, например, предпочитам да се кланям на един Тюдор,
пък бил и копеле, вместо на шотландец.
Единственото ми желание е следващият крал да е законен.
Но плановете на Есекс ще доведат до гражданска война. Не!
Ако ще се действа, трябва да се действа внимателно.
Милорд Саутхамптън.
Сър Робърт Сесил. - Виждали ли сте лорд Есекс?
Мисля, че още са в наблюдателницата с Нейно величество.
Сами?
След като баща ви се занимава с бунтовете в Ирландия,
към кого другиго да се обърне кралицата?
По божията милост, Нейно величество Елизабет,
кралица на Англия, Уелс и Ирландия.
Ваше величество...
Бог да благослови Ваше величество!
Ваше величество, милорд Саутхамптън носи подарък за вас.
Подарък? - Да, Ваша милост. Но не от мен.
Ти ли си подаръкът, любезни ми малки човече?
Не, величествено ми величество.
Аз съм свободен човек. Подаръкът ми е една пиеса.
Пиеса? - Пиесите са дяволски творения,
родени в помийна яма от мор,
блудство, разбойничество, разврат и ерес.
Кажи на господаря си, че... - С радост приемаме подаръка.
Разбира се, ако Ваше величество желае така.
Комедия или трагедия? - Комедия.
Комедия. От кого? - От Аноним, Ваше величество.
Аноним?
Възхищавам се на неговия слог.
Представи ни пиесата му.
Добро утро, черен кос,
черен кос, оранжев нос...
Пей за...
Пей за нас, бъди ни гост
със приятеля си дрозд!
Чий глас от свръхнебесно потекло събужда ме от цветното легло?
Щиглецо, от своя лес
влез във нашия кафез!
Ако ние, сенки леки, сме дотегнали на всеки...
40 ГОДИНИ ПО-РАНО
... помислете, че сте спали, ний додето сме играли.
Ако някой за похвала сбърка да изръкоплеска
зарад този опит днеска, с други опит по-търпим
ний ще ви се отплатим.
Обещавам ви го аз, а кажете ми: от вас
драги господа и дами, кой е чувал Пък да мами?
Прекрасно, прекрасно!
Наистина прекрасно!
Беше толкова забавно! Магарето много й хареса.
Едуард! Кога ще го играем пак?
Ето го и него!
Баща ти твърди, че сам си написал пиесата.
Така е, Ваше величество. - Шегуваш се с мен.
Съчини нещо. - Сега ли?
Да, сега. - На каква тема, Ваша милост?
Истината.
Тя, истината, истина е.
И не остарява,
та времето не ще лъжа да стори туй, що истина било е.
Милорд Оксфорд,
явно сте се сдобили и с поет в стария си род на воини!
Мадам, аз владея шпагата и мускета не по-зле от римите!
Нима? - Най-искрено копнея един ден
да бъда доверен слуга на Ваше величество
по военни и държавни въпроси. Ако пожелаете.
Лорд Сесил, май ви намерихме заместник.
Да не бързаме, Ваше величество.
Как ви се стори пиесата на младия лорд, Уилям?
Ако пиесите наистина са такъв грях,
моля се избавлението да ме застигне чак на преклонна възраст!
Джонсън! Бенджамин Джонсън!
Освободен сте.
Май имате влиятелни приятели, а?
Остави веслата!
Милорд. - Розата на Тюдорите.
Най-красивото цвете на света, как мислите?
Предполагам, милорд, че дължа свободата си на вас.
Истина е. И доста трудно я извоювах.
Човек не бива да се препира с тъста ми, лорд Уилям Сесил.
Имам спорната чест да бъда женен за единствената му дъщеря.
Но беше от полза, когато писах на тъмничарите ви
от името на тъста ми да ви освободят.
Значи освобождаването ми не е официално одобрено?
Не бъдете глупак, Джонсън. Разбира се, че не е.
Но сте свободен, нали?
Комедийката ви ми хареса. Имате голям потенциал.
Но политиката в нея възпроизведе голям ефект върху Тауър.
Хората на тъста ми я счетоха за подривна.
Политика! Пиесата ми няма нищо общо с политиката.
Това е обикновена комедия.
Която представя по-знатните от вас като глупци,
които не могат и да се нахранят без умните си слуги.
Всяко изкуство е политика, иначе би било само за украса.
И всички творци имат да кажат нещо, иначе щяха да правят обувки.
А вие не сте кърпач, нали, Джонсън?
Франческо?
Пиеса, милорд. - Ще я поставите в Банксайд.
Да я поставя? - Под ваше име.
Под мое име, милорд?! - Не мога да ползвам своето, нали?
Аз съм 17-и граф Оксфорд,
велик лорд камерхер на Англия, виконт Болбек, лорд на Ескейлс,
Санфорд и Баделсмеър и прочее, и прочее! Не!
Трябва да пазя репутацията си.
В моя свят никой не пише пиеси, Джонсън.
Правят го хора като вас. - Да, милорд.
Милорд, написали сте цяла пиеса! Знам колко е трудно...
Не една, написал съм много! Несъмнено много повече от вас.
Голяма част бяха поставени в двора, други така и не видяха бял свят.
И искате аз... да сложа името си под тази пиеса?
Не, искам да го сложите под всичките.
Не ме гледайте, сякаш съм изкормил кучето ви!
Смятам да ви направя най-популярния
и финансово най-успешен драматург в цял Лондон!
Желая ви успех и на добър час!
Милорд, аз наистина...
Това е за безпокойствата ви, синьор Джонсън.
И за мълчанието ви.
Ако нарушите това мълчание... Няма да е добре за синьор Джонсън.
Разкажи ми за пиесата. - Беше анонимен подарък.
Есекс настоя да я изиграят, за да ми направи напук пред двора.
Много ясно. За какво се разправяше?
Безсмислица за феи и херувими. - И танцуващи магарета.
Едуард, нашият граф поет се е завърнал в двора!
Татко... Това беше просто пиеса.
Знаеш колко време трябваше да ги прогоня далеч от нея!
Тя ги обожава! И Едуард го знае!
Помни ми думите, направил го е от злоба към нас!
Едуард иска да избере следващия крал.
Ти не убеди ли Тайния съвет да короняса Джеймс Шотландски?
Никой няма повече права от него.
Освен някое от копелетата на Елизабет.
Имаш предвид Есекс.
Той ни презира!
Ще загубим привилегиите си, имуществото си!
Ще я убедя да изпрати Есекс в Ирландия,
за да потуши католическия бунт.
Саутхамптън ще го последва.
И ако Бог гледа отгоре, няма да се върнат живи.
А ако не...
Робърт!
Робърт, ела тук!
Простете, милорд Оксфорд. Синът ми предпочита уединението.
Мога ли да ви представя съпругата си лейди Сесил и дъщеря си Ан?
Съжалявам за загубата ви, милорд.
Смъртта на баща ви е голяма загуба за кралството.
Дано сте щастлив в нашия дом.
Завинаги ли ще живееш тук? - Не, само до пълнолетието си.
Защо? - Защото кралицата заповяда така.
Милорд, когато се запознахме,
казахте, че желаете да станете велик държавник.
Кралицата и аз също се надяваме на това.
За целта имам честта да ви представя вашите възпитатели.
От 7 до 8 ч. ще учите френски с г-н Крейн.
Милорд Оксфорд.
От 9 до 10 ч. ще имате гръцки с г-н Симънс.
Това Омир ли е? - Не. Платон.
После космография с д-р Ричардс. - Милорд.
От 14 до 15 ч. - география и история.
И от 16 до 17 ч. - фехтовка.
А композиция? Поезия?
Това е пуритански дом, милорд.
За нас подобни дейности са идолопоклонничество
и следователно са грях пред Божиите очи.
Грях? Но нима в живота няма място за красота и изкуство, милорд?
Не и в този дом.
И без това щеше да загубиш. - Но и да спечеля!
Нима?
Можем да приемем, че овладях "пунта риверса".
Мисля да минем към "пунта сопрамано".
Току-виж успеете да ме победите. - Да, милорд.
Ябълка, господине? Заповядайте.
Добре ли беше? - Откъде да знам?
Не я ли чете? - Обещах на Хенслоу да свърша моята!
Та той е благородник, казваш? Могъщ ли е, богат?
Значи трябва да го направиш, нали?
Уил, дойдох в Лондон да стана велик и значим поет.
Да бъда съвестта на нашето време! Душата на епохата!
Да променя света, а не да... - Какво, с рими?
Да, защо не? Не може ли човек да променя света с думи?
"Ще те направя най-богатия и най-популярния драматург в Лондон!"
Глупости! Благодаря, ще го постигна и сам!
Той е пълен, съвършен аматьор!
Преди седмица - градинар, тази - писател, другата - ловец!
Не, няма да го направя. Ще бъде оскърбление към музите.
Колко пари ти дал, казваш?
Мислиш, че името ми е за продан? - Не, не, съвсем не!
Мисля, че трябва да запазим твоето добро име неопетнено.
Крал Филип Испански вижда в католическия бунт в Ирландия
белег за нашата слабост.
Слабост, от която да се възползва. - Ирландия?
Има сведения, че им изпраща финансова помощ, дори войски.
Трябва да действаме. Да сменим генерал-губернатора на Ирландия
и да пратим още войски. - Да го сменим?
С кого? - Аз бих препоръчал
Негова светлост... граф Есекс, Ваше величество.
Не, невъзможно. Не можем да се лишим от него.
Високо ценим съветите му.
Военните умения на Есекс по мое мнение
са единственият цяр срещу испанската напаст.
За жалост Есекс не може
да остане в Тайния съвет, докато е в Ирландия.
И кого предлагате за негов заместник?
Сър Робърт Сесил. - Вашия син?
Той е първо мой съветник, Ваше величество, а после мой син.
Да. Да... Да.
Много добре. Пратете Есекс в Ирландия.
А ние ще вземем Робърт в нашия Таен съвет.
Миналата седмица гледах една пиеса, Уилям.
Тя ме накара да мисля за много неща, отдавна отминали.
Искам да гледам повече пиеси.
Едуард щастлив ли е...
... с вашата дъщеря?
Убит?! И то от вашата ръка! - Той крадеше поемите ми.
Направи го по мое нареждане! - По ваше?
Разбира се! Щом Робърт ми каза, че не зачитате заповедите ми...
Робърт ви е казал?! - Достатъчно!
Няма да се кланяте на лъжливи идоли в моя дом!
Безсмъртната ви душа е в опасност, не поемите ви!
Поемите ми са моята душа!
Поставяте ме в трудно положение, Едуард.
Няма да позволя репутацията ми да бъде опетнена
от жалката ви неспособност да се владеете.
Можем да твърдим, че е било самозащита.
Той пръв е извадил шпагата.
Но искам нещо в замяна.
Дъщеря ми е млада и впечатлителна.
Тя храни чувства към вас.
Можеше да се очаква, все пак живеете под един покрив.
Господине, последните 3 години заграбихте доста от наследството ми!
Дръжте си езика, да не съжалявате после!
Законът ме овъзмезди за образованието и издръжката ви.
А сега искате и остатъка от богатството ми
срещу леглото на дъщеря си! - Не.
Предлагам по този начин
да спасим благородната ви глава от дръвника на палача.
... с оглед на причините за сключване на брачен съюз.
Едната е създаването на деца,
които да бъдат възпитани в страх от Господа и вяра в Бога.
Второ, за взаимно съжителство, помощ и утеха,
съпрузите да се грижат за взаимното си благополучие,
заради което тези двама са дошли да бъдат съединени.
"Хенри Пети" от...
От никого? - Защо никой не признава,
че иска да ме задмине в историческата драма?
В комедията - да. В трагедията - може би.
Бен, чакаш да видиш приема, преди да заявиш авторството?
О, ако имахме пламтяща муза,
която да ни вдигне в емпирея на висшето изкуство,
а за сцена - държава цяла и князе на нея
да изпълняват бляскавите роли пред публика от истински крале!
Тогаз би имал войнственият Хари прекрасната си марсова осанка
и подир него като тройка псета Глад, Меч
и Огън щяха да пълзят с молба да ги отвърже.
Но простете на недодяланите духове,
които дръзват тук да ви представят на своята рендосана площадка
тъй висш предмет.
Как да вместим в таз арена за петли полетата на Франция?
Или мислимо е в тоз дървен театър да се поместят шлемовете само...
Предположете, че в тоя тесен пояс от стени
са се побрали две могъщи кралства,
чиито горделиви брегове дели един скалист, бурлив,
опасен ръкав на океана.
Запълнете със свойте мисли всички наши липси
и умножете на хиляди, така, че тук да плъпне една
въображаема войска. Когато заговорим за коне...
... вий мислено ги виждате как горди печатат своите огнени
копита във глината.
Защото мисълта ви...
... мисълта ви кралете ни ще трябва да облича.
Сторете път!
И тази повест на своя син той често ще разказва
и докато свят светува, никой не ще си спомня
Криспиановден, без ние да изникнем
в паметта му.
Да, ний - дружинка смели,
шепа братя,
защото, който кръв пролее с мене на тоя ден,
ще бъде брат мой кръвен, дори да бъде най-презрян по род,
тоз ден ще го издигне в обществото.
А благородните, които днеска спят в пухени легла,
ще се проклинат, задето са били далеч оттук
и няма да се считат за мъже, когато с тях говори някой,
който е бил със нас на Криспиановден!
Гответе се, велики господарю!
Французите са вече построени и всеки миг ще тръгнат срещу нас!
Готови сме, духът ни щом готов е!
Да гине, който днес е малодушен!
По своите места!
И Бог със вас!
Франческо, виждаш ли?
Виждаш ли?! - Да, синьоре!
Смърт на французите!
Бий французите!
Мечът ти!
Едуард! Уилям Сесил е убедил кралицата,
че само Есекс ще спаси Ирландия от бунта.
Обещах да тръгна с него.
Много бих искал да видя този наш безименен колега.
Автора! Автора! Автора!
Моля за благословията ти, Едуард.
Не мога да я дам! - Ако той ще е мой крал,
мой свещен дълг е да бъда с него в боя!
Уил?!
Прости ми, че прекъснах забавлението ти!
Хенри!
Стига, стига!
Ами просто... Аз просто...
В смисъл... Искам да благодаря на своите актьори,
които с великата си игра...
... вдъхнаха живот на моите думи
чрез великолепната си игра!
И... Благодаря ви!
Един актьор! Актьор, за бога! - Милорд, мислех, че...
Позволявате си да мислите вместо мен?!
Милорд, вашият слог е съвсем различен от моя...
Слог?! Вие нямате слог! Точно затова ви избрах!
Вие... Поне запазихте ли името ми в тайна от него?
И ще продължите така и занапред?
ТРАГЕДИЯ ЗА ЮЛИЙ ЦЕЗАР
ТРАГЕДИЯ ЗА МАКБЕТ
ДВАНАЙСЕТА НОЩ
ТРАГЕДИЯ ЗА РОМЕО И ЖУЛИЕТА
Романтична трагедия.
В петостъпен ямб.
Цялата? Възможно ли е? - Разбира се, че е възможно.
Милорд.
Уил Шекспир...
Уилям... Копиеносец.
Милейди.
Кой беше този човек? Виждала съм го и преди.
Едуард, трябва да поговорим за зестрата на нашата дъщеря.
Зестра? - Тя не може да се омъжи без зестра,
достойна за дъщерята на граф Оксфорд.
Мога да й дам... Брук Хаус и 100 лири.
Сто лири, татко? Майко?! - Толкова можем да дадем засега.
Остави ни сами, Бриджит.
Едуард, семейството ни тъне във финансова разруха,
а ти... Ти свириш на флейта, докато Рим гори!
Нерон е свирел на лира, докато Рим е горял.
Боже мой! Ти...
Пак пишеш!
След като обеща! - Ан, да беше видяла тълпата!
Хората не седяха като дворцовите влечуги
с безизразни, леко озъбени лица, не!
Качиха се на сцената! Биха се с французите!
Престани веднага!
Защо трябва да пишеш?!
Защо трябва непрекъснато да унижаваш семейството ми?
Гласовете, Ан.
Не мога да ги спра, сами идват при мен.
Като спя, като се събудя, като ям, като ходя по коридора.
Сладките копнежи на девойка, бурните амбиции на придворен,
мръсните кроежи на убиец, злочестите молби на жертвите му!
Само като запиша думите им, гласовете им на пергамента,
тогава отлитат на свобода.
Само тогава духът ми се умиротворява.
Намира покой.
Бих полудял, ако не мога да записвам гласовете.
Обладан ли си? - Може и да съм.
Това е невероятно, Бен! И цялата проклетия е в стихове!
Не е толкова трудно, ако опиташ. - А ти опитвал ли си?
Но стой!
Каква е тази светлина, която от прозореца изгрява?
Той изток е, а Жулиета - слънце.
Лесно ще вдигам краката на кръчмарките след тая пиеса!
Не можеш да играеш Ромео. - Защо? Идеален съм за ролята.
Няма да дам на оня простак Спенсър още една от моите роли!
Само Уил Шекспир може да влее живот във вените на Ромео!
И в гащите му. Не, Бен... Аз съм актьор!
От главата до петите! Искам да играя...
Не, копнея да играя! - Тогава играй в ролята на писател!
И стой по-далеч от сцената, за бога!
Писателите нямат време да играят.
Коя е дамата, обогатила ръката на синьора, ето там?
Не мога да ви кажа, господине.
Тя факлите край нея учи как да осветяват околния мрак
и върху плюша на нощта сияе,
като че ли брилянтна обица е, висяща на ухо на чернокож!
О, незаслужен от света разкош!
Дори сред тез красавици подбрани
тя сякаш гълъбица е сред врани!
Ще проследя след танца де отива
и тази длан ще приюти щастлива светинята на нейната ръка.
Обичал съм? Твърдях, че е така,
но, Господи, отде тогаз да зная, че е възможна хубост като тая!
Милорд Оксфорд. - Ваше величество.
Много ни хареса пиесата ви тази вечер.
Младият ви крал Хенри ни напомни за вас самия.
Нима? - Безразсъден, но доблестен.
Момче, но и мъж.
Приятен за окото. И още по-приятен за ухото.
Радваме се, че се завърнахте от континента.
Две години е твърде много без тези прекрасни развлечения!
Да знаех, че отсъствието ми ще ви причини такива... копнежи,
бих се завърнал много по-скоро.
Съпругата ви сигурно е доволна отново да сте близо до нея.
Това е твърде бледа утеха за мен.
Завърнах се само по настояване на тъста си.
Сесил ми каза, че сте се събрали по любов.
Така му се иска.
Как би могъл човек да обича луната, след като е зърнал слънцето?
Коя страна ви допадна най-много при пътуването ви, милорд?
Италия, Ваша милост.
Италия? И защо така?
Заради времето? Или храната? - Не, заради театъра им.
Който те наричат "комедия дел арте".
И, разбира се... жените.
Жените?
Те бяха... по-прями... в желанията си от английските дами.
Когато поискат нещо, си го вземат.
Не чакат някой да вземе тях.
Не мога да реша...
Дали сте принц Хал?
Или Ромео...
Не... Не.
Вие сте Пък. - Пък?
Да, Пък.
Пък нямаше да се бие за вас в Нидерландия.
В Нидерландия? - Да, защо не?
Публична тайна е, че поддържате въстаниците срещу Испания.
Пращате англичани да помагат за тяхната кауза.
Загубата на Испания е от полза за Англия.
Затова ли легнахте с мен? За повишение?
Не, аз само... - Оставете ме.
Как смеете?! Как смеете? Заповядвам ви да напуснете!
Мила моя!
Мое цвете...
Чуй... как твоят мил зове те...
... за целувки... и любов.
Стига скита и се мая,
негова ще си накрая.
Чуй любовния му зов!
Че любов не се отлага...
Тя веднъж ако избяга...
... де ще иде, се не знай!
Не отвръщай: време има.
Днеска ме люби...
... любима...
Младостта не е без край!
Ще останеш в Англия...
И в моите покои.
Ако поискам, и аз ще го направя! - Кое?
Пиеса в ямбо... в пето...
В петостъпен ямб. Не е трудно! - Дали? Опитвал ли си?
Не, разбира се! Но ако искам, мога. - Е, не беше цялата в стихове.
Видяхте ли? Още по-лесно!
Хенслоу иска "Ромео" да се играе две седмици! Цели две!
Гостилничарю! Пиене за всички!
Гостилничарю! Били!
Две седмици? - Момите обичат романтични трагедии.
Точно затова ги избягвам.
Спокойно, всяко чудо за три дни. Няма да се повтори.
ДВАНАЙСЕТА НОЩ
Но как успяхте да се раздвоите?
На ябълката двете половини не са така еднакви.
Кой от вас е Себастиан?
Непонятно чудо!
ЮЛИЙ ЦЕЗАР
Велики! - Бруте, всуе коленичиш!
Ръка, наместо мене говори!
И ти ли, Бруте? Смърт, тогава идвай!
Тиранството е мъртво! - Свобода и политически права!
Смърт на тиранията!
Да! Свобода!
МАКБЕТ
Той беше шотландец, нали? - Да.
Хайде, бърже кръг сторете,
мърши всякакви хвърлете!
Да се смесят във котела: първо жаба мекотела...
Плам, пламти! Котел, бълбукай!
Адска смес!
ХАМЛЕТ
Страни от свадите, но влязъл в тях, тъй действай,
че противникът ти после от тебе да страни.
Удостоявай със слух мнозина, но малцина - с глас.
Във мненията чужди се заслушвай, а своето за себе си пази.
За дрехите пари недей да жалиш,
обличай се богато, но със вкус -
човекът си личи от облеклото.
Седнете и не мърдайте оттук! Ще ви държа така,
додето сложа пред вас едно такова огледало,
че да се видите каква сте вътре!
О, господи! Нима ще ме убиеш?
Помощ! - Помощ! Стражи!
Какво? Ха! Плъх! На бас, че е нанизан!
Убиха ме! - Какво направи, Хамлет?
Не знам! Кой беше? Кралят ли?
Прощавай, бедни многознаещ глупчо!
Пада му се на Сесил!
Да бъдеш или не? Туй е въпросът.
Дали е по-достойно да понасяш
стрелите на свирепата съдба,
или обнажил меч, да се опълчиш срещу море от мъки
и в таз битка да ги зачеркнеш всички?
Смърт... Заспиваш... И толкова...
И в тоя сън изчезват душевният ти гнет
и всички болки, измъчващи плътта ни.
Такъв завършек - от Бога да го просиш!
Смърт... Заспиваш... Заспиваш... И сънуваш може би?
Ха, тук е спънката!
Защото туй - какви ли сънища ще ни споходят
в тоз смъртен сън, когато се измъкнем
от бренната обвивка - то ни спира,
таз мисъл прави земните ни мъки тъй дълголетни!
Разпали го хубаво. - Така не стига ли?
Сигурен ли сте? Уилям Сесил - убит?
Не буквално, разбира се. Той беше действащо лице.
Измислен персонаж.
Но метафората беше ясна за всички. И всички я забелязаха.
Ще го затворите ли?
Услугата ви към Негова светлост отново е оценена високо.
Той те закла! Не само пред двора, но и пред целия град!
Трябва да арестуваме тоя Шекспир... - Не, Робърт!
Ако е толкова популярен, колкото казваш,
само ще разгневим тълпата.
Ще загубим влиятелността си, ако станем за посмешище!
Нашата влиятелност идва от Елизабет и от Бога!
Трябва да мислиш по-задълбочено, Робърт.
Трябва да компенсираш недъга си.
Да го компенсираш с дарбите, които ти е дал Бог.
С лукавство. С безпощадност.
Това писмо е от крал Джеймс Шотландски.
Той знае за привързаността на кралицата към Есекс
и за слуховете около раждането му. С право е загрижен.
Ще пишеш на Джеймс.
Ще му кажеш, че съм смъртно болен, но държим нещата в свои ръце.
И ще му кажеш още,
че Есекс няма да се върне жив от Ирландия.
Бог наистина има нужда от помощта ни за това дело.
Така се създават кралете, синко.
Така беше и с Елизабет, така ще бъде винаги.
Джеймс ще очаква да направиш същото за него
и ще те възнагради за това.
Но трябва да направим още нещо.
Не само Есекс, и Едуард трябва да бъде отстранен.
Едуард? - Ще подкупиш някого.
Може би учителя му по фехтовка.
Обещай му несметно богатство, ако го убие.
Нося дете. - Сигурна ли сте?
Месечните й прескочиха два пъти, милорд.
И желая да се омъжа за него. - Да се омъжите?
Ваша милост, той вече е женен. - Мога да правя каквото си искам!
Нима? Повечето католически принцове в Европа само чакат да сложат край
на протестантското ви царуване. Спира ги само Ламаншът
и надеждата да се оженят за вас и да ви надвият по друг начин.
Обичам го!
Бихте ли рискували трона си заради него?
Бихте ли рискували Англия заради него?
Ще действаме както досега. Трябва да заминете в провинцията,
в уединение, в обкръжението само на хора, на които вярвате.
След раждането ще намеря подходящ дом да настаним детето.
А Едуард?
Той не бива да научава.
Какво направихте?!
Моля се! - Тя не иска да ме приеме!
Ходих при нея, не ме прие три пъти, а сега е заминала!
В провинцията е. - Къде?
Къде отиде? Какво й казахте, отговорете!
Кралицата не се съветва с мен по сърдечни въпроси.
Иначе не би избрала вас. Беше ясно, че ще потърси друг.
Не сте нито първият, нито последният й любовник!
Върнете се при дъщеря ми, Едуард.
Тя ще ви приеме с отворени обятия.
Дръжте се, както подобава на титлата ви.
Грижете се за имотите си, за вложенията си.
И ме дарете с внук. С наследник.
Трудно се пише, нали?
Особено след нещо като "Хамлет".
То те разяжда... Разяжда душата ти.
Как мислиш, защо не арестуваха Уил?
Той уби една карикатура на стария Уилям Сесил,
а продължава да мърсува до Уестминстър и обратно.
Може би още не са забелязали. - Погрижих се да забележат.
Доносничил си срещу един от нас?! В Тауър?
Внимавай кого съдиш, Бен. Всеки гледа да оцелее в живота.
Всички ние. И Уил определено не е един от нас.
Нали знаеш, че е неграмотен?
Е, може да чете доста добре. Как иначе си учи репликите?
Но всъщност никога не се е учил да изписва букви.
Значи кой е написал "Хамлет"? Един благородник.
Да, но кой? Ти знаеш, нали, Бен?
По-полека, Кит. Звучиш като герой от пиесите си.
Бен, кажи ми! Да го посетим заедно! Ще гарантираме анонимността му!
На определена цена.
Доносничил си и за мен, нали, Кит?
Миналата година. За "Всеки със своя нрав".
Затова ме арестуваха, нали?
Нямам нищо общо с това.
Бен! Просто ще отида при Уил.
И той ще ми каже, защото би загубил много повече от теб.
А ти нищо няма да извлечеш никаква полза. Никаква.
Ако бунтовниците са пресекли северната граница,
трябва да тръгнем на юг и да превземем замъка Кеър.
Милорд, това е непристъпна крепост.
Охраняват я 1000 мъже, даже повече. Не можем да нападнем такава сила.
И какво да правя според вас? Да лагерувам цяла пролет?
Изпратен съм в Ирландия да потуша проклетия бунт, не да бездействам!
Робърт!
Трябва да е бил джебчия.
Никъде няма сигурност вече, казвам ти!
Какво е станало? - Мъртвец.
Как ме боли зъбът!
Каква смрад...
Това е онзи драматург! - Кит Марлоу!
Лоша работа...
Какво правите, Болийо?!
Престанете! Болийо!
Негодник!
Господине!
Франческо... Той се опита да ме убие.
Могъщият Самсон!
Какъв звяр! Видяхте ли му ноктите?
Трябват ми още пари.
Печелиш повече от всеки драматург в Банксайд.
Искам да построя собствен театър, достатъчно величав за творбите ми.
Театър? За твоите творби? - Имам кой да ми измисли герб
и да поправи регистъра на Стратфорд. - Невъзможно!
8 шилинга на шестте кучета!
Приемам облога! 8 шилинга на мечката!
Това е ужасен облог, Бен!
Оправяй се както знаеш, Уил. Няма да прося заради теб.
О, не! Това не е молба, Бен. Ще си получа парите, които искам.
Иначе? Ще ми прережеш гърлото, както направи с Кит?
Знам, че е идвал снощи при теб
и че щеше да те изобличи, ако не приемеш условията му!
Ти си луд. - Какво страшилище!
Внимавай, Уил! Ако ме убиеш,
после няма да има добри пиеси, в които да играеш.
Ще си получа гвинеите, Бен. Тъй или иначе, ще ги получа.
Пуснете кучетата!
Давай, мечо!
Франческо? - Този път са два.
Кога да дойда пак? - След две седмици.
Ето там. Отбий натам.
Милорд.
Значи вие сте знаменитият Уилям Шекспир,
чиито творения така ме радват.
На вашите услуги съм. - Трябват ми още пари.
Моля? - Милорд, разходите ми се уголемиха.
Възвеличиха се, откак започна това. - Възвеличиха?
Да, възвеличиха се. И...
Ако Ваша светлост не се съгласи да ми увеличи хонорара,
ще бъда принуден да изложа публично някои факти.
Имате ли представа с кого говорите?
Да, говоря с автора на "Хамлет".
И на Жулиета с нейния Ромео. Нали така?
Вън! Вървете си! - Както желаете.
Милорд.
Чакайте! Колко?
Четиристотин лири.
Годишно.
Мога да го убия, господине. - Не, плати му.
Да вървим. Елате!
Простете, синьор, дали е разумно?
Веднъж вече се опитаха да ви убият.
Разумът, Франческо, е качество,
което за съжаление никога не съм притежавал.
Едуард... Знаеш, че скоро ще трябва да напусна двора.
Тя ще побеснее, ако разбере за това.
Тя ме изостави. - Тя още те обича.
Не, не ме обича.
Ти явно не знаеш...
Кралицата... роди дете от теб.
Милейди Оксфорд, добре дошла у дома!
Не съм сигурен, Ваше величество, кога е започнала връзката.
Но е някъде скоро след завръщането ви в двора.
Сигурен ли сте? - Те не са особено дискретни.
Има и още, Ваше величество.
Дамата е бременна.
Арестувайте ги. Арестувайте ги и двамата!
Какво означава това?! Пуснете ме!
Едуард! - Беси!
Вашата уличница роди миналата седмица.
Кралицата реши да ви освободи.
Изглежда времето наистина лекува всички рани.
Ето условията за освобождаването ви.
Първо, няма да признавате детето.
Второ, няма да се виждате с майката. Трето, няма да се появявате в двора.
Нейно величество не желае повече да й се напомня за вас.
Изгнание?
Не, може да останете в кралството, но не и в двора.
Това са нейните условия, ето и моите.
Върнете се при дъщеря ми, опитайте се да я ощастливите.
Започнете да се държите подобаващо на сана си
и поемете отговорността на славната си титла.
Милорд? И аз имам едно условие.
Ще се върна при дъщеря ви,
ако ми кажете името на детето.
Не мисля, че уличницата е кръстила копелето.
Не. На другото.
Другото ли?
Кой ви каза?
Ще се върна при дъщеря ви.
Ще ви даря с толкова внуци, колкото може да роди, или ще остана тук.
Няма документ за раждането,
нито следа, която да води към вас или кралицата.
Осиновителите не знаеха истината, а сега са мъртви.
Името!
Само да намекнете за това на детето или друг, споразумението отпада,
а главата ви ще падне на дръвника заедно с тази на момчето!
Значи е момче.
Бранете се!
Добре. Вдигнете шпагата. Отново!
Атака!
Дръжте я високо! Коляното! Изправете я!
Здравейте. - Здравейте.
Милорд, аз съм Едуард, граф Оксфорд.
Милорд. - Казват, че и вие сте граф.
Аз съм граф Саутхамптън.
Е, значи ставаме двама графове, нали така?
... с пот на лицето си ще ядеш хляба си,
докле се върнеш в земята, от която си взет;
защото пръст си и в пръст ще се върнеш.
Желаем да повикаме Есекс.
Чувстваме ужасна празнота без вашия баща.
Мъдро решение, Ваше величество.
Тъкмо ще му дадем възможност да отговори на тези донесения.
Твърди се, че милорд Есекс преговаря за мир с Филип Испански.
Да. Да, да.
И че Есекс е обещал на Филип в замяна цяла католическа Ирландия.
В замяна за какво?
За подкрепата на Испания
при завземането на английския престол от Есекс.
Засега това е... само слух.
Върнете Есекс в Лондон, Уилям.
Робърт, Ваше величество.
Смъртта на баща ми е голяма загуба за всички ни, Ваше величество.
Проклет да си, Робърт Сесил!
Долу гърбавия!
Погрижи се.
Милорд! Писмо от кралицата.
Робърт Сесил! Не успя да те убие, а сега иска да убие името ти.
Трябва да говоря с нея. Лично. Потегляме с отлива.
Момчета! Скъпи момчета!
Готов е!
Хералдистът го завърши само преди час.
Как ви се струва? - Доста е живописен.
Какво е това, за бога? - Моят герб!
Струва ми цяло състояние, но вече ме бройте за джентълмен!
Не мога да разчета девиза... "Нон санс..."
Не без... - ... право.
Не без право?
Ах, ти! Ходил си при него, нали?
Лъжлив негодник! Бил си при него!
Мога ли да те черпя едно? Били! - Уил дори не е писател!
Пусни ме! Ето!
Перо!
Напиши ни нещо!
Очаровай ни със строфите си!
С духовитостта си.
Не? Добре. Опитай да ни поразиш с буквата "Е".
Или с някое "И"? Просто една чертичка.
Нямаш мастило.
Милорди... - Изчакай ме!
Моля ви, милорди!
Ваше величество... Не сте...
Излезте! Вън!
Вън! Вън!
Той нахлу! Въоръжен!
Това въстание ли е? Бунт? - Да наредя ли да го арестуват?
Да, да! Не... Не знам... Не знам.
Какво иска?!
Полудял ли е? - Не.
За съжаление, Ваше величество, той е съвсем с ума си.
Просто се смята за равен на вас по произход.
Едуард, слава богу, че си тук!
Елизабет отмени всичките му привилегии.
Конфискува имуществото му.
Вярва на всички лъжи на Сесил за него!
Ако се дуелираш със Сесил в Лондон, ще докажеш
всеки слух и всяка лъжа, изречени от него.
А какво да направя според теб?
Да се оставя да ме арестуват? - Не.
Лично ще посетя Елизабет.
Сам. - Как?
Сесил не й дава писмата, преди да ги е прочел.
Няма да изпращам писма.
Ще й изпратя книга.
Тя ще ме повика. Докато съм при нея, ти ще дойдеш,
но не с войски и шпаги, а с верните й поданици.
С калайджиите, обущарите и зидарите на Лондон.
С тълпата! И всички те
ще призоват Робърт Сесил да бъде изгонен от двора!
Думи.
Думите имат тежест пред Елизабет.
Не шпагите. - И как да събера тълпата?
Остави това на мен.
ТРАГЕДИЯ ЗА КРАЛ РИЧАРД ТРЕТИ
О, Уил, Уил!
Ей! Млъквай, курво, и изчезвай!
А кой ще ми плати?
Какво става тук? - Незабавно започвате репетиции.
Няма да я играете, докато не кажа
и ще имате само един ден срок за предизвестието.
Ще бъде скъпо да държа актьорите в готовност,
а и целият реквизит...
О, и поздравления!
Днес бе издадена една ваша поема. - Издадена?
Ама как, в смисъл като книга ли?
Трепери тя пред нежните слова
и шията обвива му с ръце...
Със слети устни във премала,
към небесата шепнейки възхвала, полягат двамата лице в лице.
Това ми харесва.
Рече тя: Любими, ще съм ти парк, а ти елен бъди ми.
Паси, където искаш ти...
От семе само семето кълни и красотата ражда красота.
Заченат бил си и самичък зачени,
законът на природата това гласи.
ВЕНЕРА И АДОНИС
Ваше величество?
Как ме намирате?
Вие... Вие сте слънцето, Ваше величество.
Блясъкът... - Лъжец.
Не е за вярване, но някога и аз бях млада.
Бях красива. Баща ви ме познаваше такава.
Прочетохте ли книгата?
Той пише за мен. За да ми напомни за тази красота.
За тази любов.
Как го покорих! О, как го обожавах...
Баща ви каза ли ви за детето?
За кое, Ваше величество? - Моето и на Едуард.
Той жив ли е още?
С добро положение? Благородник? - Да, Ваше величество.
Кой е? Аз съм вашата кралица! Кой е моят син?
Граф Саутхамптън, Ваше величество.
Нали не сте се разколебали относно Джеймс Шотландски...
Джеймс!
Синът на Мария. Тя се опита да ми вземе трона.
Неин син няма да управлява!
Аз решавам кое е най-добро за народа ми, не вие.
Повелих Едуард да дойде при мен,
когато се върна в Лондон в понеделник. Решено е.
И тъй, ще надживея даже и смъртта.
Подобието мое ще живее чрез моите деца.
Но аз - изваян лошо за турнири,
онеправдан, ограбен, изигран от подлата мошеничка Природа,
изпратила ме в тоя дишащ свят на две, на три скалъпен, недоносен,
и тъй сакат, недъгав, уродлив,
че кучетата лаят ме...
Стига, Бърбидж.
Ще ме арестуват. - Да те арестуват?
Само едно представление е. - Трябва да пийна.
Отивам в "Сирената" и завчас се връщам.
Не си си свалил гърбицата.
Бърбидж! Прекрасен театър! Прекрасен!
Значи само едно представление? Толкова ли е зле?
Съвсем не, това е новата пиеса на Уил.
"Ричард Трети". Наеха ни да я изиграем безплатно.
Безплатно?
Някакъв анонимен благородник плаща за всичко.
Репетираме цяла седмица.
Значи... Най-доброто от мен досега.
Съжалявам, Бен.
Уил е съсобственик и...
Съжалявам, Бен, но трябваше да се съглася -
никакви пиеси на Джонсън в "Глобус". Никога!
Пий!
Най-големият театрален злодей - Ричард Трети!
По-голям от Мефистофел? - Несъмнено.
Джонсън го бива с редовите мизерници, но Шекспир...
Човекът наистина разбира от злодеи! И гърците отстъпват пред него.
За Шекспир! - И за злодейството.
За Шекспир и злодейството!
Ще си опиташ ли късмета? - Благодаря.
Едно лашкане? Само два пенса.
Само как си се наквасил!
Няма да чакам цяла нощ, Джонсън. - Аз... Една...
Една пиеса ще се представи в понеделник.
Цял Банксайд говори за нея.
"Трагедия за крал Ричард Трети" от Уилям Шекспир.
Той убива брат си - краля, и целия кралски род заради трона.
Знам кой е Ричард Трети. - Да.
Да. Но във версията на Уилям Шекспир
е представен с гърбица.
С какво?
Да затворя ли театъра?
Не.
Отстъпете назад, моля!
Театърът е пълен! Няма повече място!
Театърът е пълен!
Не можеш да пробиеш през тълпата! - Върнахме стотици.
Не съм виждал такова нещо!
А казваше, че съм луд да строя по-голям театър.
Франческо тръгна ли си? - Да, милорд.
След зимата на нашите раздори
настана над страната пищно лято под слънцето на тоя син на Йорк.
Той е гърбав!
Погребани са вдън морето всички оловни облаци,
до неотдавна потискали дома ни.
Това е Сесил, нали?
Сега челата ни окичени са с лаври,
доспехите - за спомен окачени,
викът "На бой" сменен със вик "Наздраве!",
а маршовата стъпка - с пъргав танц.
Навъсеният гений на войната изгладил е лика си.
Но аз - изваян лошо за турнири,
направен да не мога да ухажвам любвеобилните огледала,
лишен от чар, за да се перча мъжки
пред някоя въртяща кълки нимфа,
онеправдан, ограбен, изигран
от подлата мошеничка Природа,
изпратила ме в тоя дишащ свят
на две, на три скалъпен, недоносен,
и тъй сакат, недъгав, уродлив,
че кучетата лаят ме...
Слушайте! Слушайте!
По заповед на Тайния съвет мостът да се опразни незабавно!
Който не се подчини, ще бъде отведен в Тауър!
Опразнете моста! Опразнете го!
Не бързайте! Не вадете шпаги
и не стреляйте без заповед! - Да, милорд.
А народът? Кога ще пристигне? - Точно в 16 ч.
Улиците са спокойни. - Всички са в театъра.
Едуард ни обеща тълпа и ще имаме истинска тълпа!
Ще проявя способност на злодей...
Чумата да те тръшне! - Да пукне Сесил дано!
Защо прислужникът на Оксфорд е в партера?
Къде? - Там.
... и ще отровя техните забави.
Аз план скроих, със помощта на разни
пиянски сънища, мълви, прокоби,
да скарам смъртно краля с брат ми Кларънс...
На бял кон знатна дама пристига засияла;
ръцете й са в гривни, в огърлици е цяла!
С игри и сладки песни пътя й огласят...
Милорд? Нейно величество ще дойде след малко.
... тъй млад и храбър, и умен несъмнено...
Долу Сесил!
Ричард! - Ела тук!
Потеглям към Стратфорд.
Към Есекс Хаус! - Към Есекс Хаус!
Искаме Есекс!
Франческо!
Трябва да го предупредя!
Франческо! Тауър!
Франческо! В Тауър знаят!
Как свършва според теб? - Трагично, спор няма.
За Есекс! И за Англия!
Франческо! Аз ходих в Тауър!
По местата! Готови!
Огън!
Франческо! - Синьор Джонсън! Предадени сме!
Робърт, чакай. - Няма да чакам повече.
Тръгваме колкото сме. Веднага. Яхайте конете.
По конете! Всички!
Към кралицата!
Това е клопка! Разпръсни се!
Огън!
Фойерверки?
Ваше величество! Трябва да бягаме! Есекс вдигна бунт.
Идва да ви свали от трона. - Но, Едуард...
Бягайте бързо, Ваше величество.
Той възнамерява да ви убие и да завземе престола!
Моля ви, Ваше величество!
Хората ни! Трябва да се предадем.
Предаваме се! - Спри стрелбата!
Спри стрелбата!
Предайте оръжието си!
Свалете оръжието!
Кротко!
Хвърлете мускетите!
Тя няма да му го прости, Едуард.
Есекс ще бъде осъден
и екзекутиран
за държавна измяна.
Както и твоят син.
Какво? Нима мислеше, че не знам?
Баща ми ми разказа всичките си тайни. Всичките.
Макар че най-възхитителната
ми стана известна чак след смъртта му.
Той те мразеше, Едуард.
Но въпреки това омъжи за теб единствената си дъщеря.
Искаше внукът му да бъде граф. - Не, Едуард,
той искаше внукът му да бъде... крал.
Елизабет е имала няколко незаконни деца, Едуард.
Не само Есекс и Саутхамптън.
Първото е родила на 16 г.
Кървавата Мери още била кралица, а бъдещата ни Глориана - в немилост.
Никой не й отдавал особено значение освен баща ми, разбира се.
И когато се родило първото й дете - момче -
баща ми го взел и го скрил.
Внукът на Хенри Осми.
Подхвърленото дете, разбира се, трябвало да отрасне благородник.
Джон де Виър, предишният граф Оксфорд,
се съгласил да се заеме с тази мисия.
Лъжеш! - Дали?
Защо се постара да стане твой попечител след смъртта на баща ти?
Беше планирал всичко. Години по-рано.
Щеше да те научи как се управлява държава,
да те ожени за дъщеря си
и след смъртта на Елизабет да те обяви за наследник!
За да те наследи на трона собственият му внук!
Само че не можа да предвиди в какво фиаско ще се превърнеш ти!
Как ще се провалиш в политиката!
Как ще пропилееш наследството си почти до банкрут!
Само за да пишеш...
... поезия.
Не можа да предвиди и че ще извършиш кръвосмешение.
Прелестно, нали?
Също като в гръцка... трагедия.
Елизабет... никога не би...
Какво? Спала със сина си ли?
Мисля, че така и не е разбрала, искрено казано.
Макар че с Тюдорите никога не се знае.
Всичките имат много странни вкусове в леглото.
Ти можеше да станеш крал, Едуард.
И твоят син след теб.
Само че ако ти не беше...
... такъв, какъвто си.
Присъдата е произнесена.
Ще бъдат обезглавени.
Есекс - утре. Саутхамптън - след седмица.
Синът ти ще бъде убит, Едуард.
От собствената си майка.
Вмъкни това в някоя от пиесите си.
Робърт Девъро, граф Есекс, ще бъде екзекутиран за измяна
от Нейно кралско величество кралица Елизабет
на 25-ия ден на февруари в лето господне 1601.
Удряй точно.
Бог да пази кралицата!
Оставете ни. Всички.
Сър Робърт, вие също.
Изглеждаш остарял.
Благодаря, Ваше величество, че ме приехте.
Не можеш да го измолиш. - Той е наш син.
Той е изменник, като Есекс.
Те само искаха да им се признае потеклото.
Ти причини това! Твоята пиеса, твоите думи.
Знам какво си направил.
Твоята глава трябва да бъде отсечена, не неговата.
Тогава я вземете вместо тази на сина ни.
Нито те, нито аз сме заговорничили против вас!
Сесил беше целта ни!
Кралят на Испания, Мария Стюарт, четирима крале и осем папи -
всички те искаха смъртта ми, но аз съм още тук.
Благодарение на Сесилови, мои обикновени поданици.
Ние щяхме да ви защитим! - Вие? Верните ми графове?
Вярвам само на рода Сесил,
защото богатството, властта и оцеляването им зависят от мен.
Пощадете... живота на сина ни!
Той... знае ли?
И ако ти го поверя?
Той никога няма да го научи от мен.
Но, Едуард!
Нито една от твоите поеми... или пиеси
няма да носи твоето име.
Нито една.
Още ли отказва да заспи? - От три дни.
А лекарите й? - Казват, че умира.
Ваше величество? Нося ви един документ за подпис.
Закон за онаследяването.
Умолявам ви, подпишете.
Боже, благослови тази корона
и благослови крал Джеймс Шотландски сега и завинаги
като Джеймс Първи, крал на Англия, Шотландия, Уелс и Ирландия.
Бог да пази краля! - Бог да пази краля!
Не, не, не, стойте! Това трябваше да е комедия.
И чумата е по-забавна от вас! - Уил!
Уил Шекспир! - Здравей, Бен.
Представление по желание на новия ни крал!
Измамник! Шарлатанин! Подъл самозванец!
Ти сам ме потърси, Бен.
Ти ме потърси.
Уил! Ти си само една марионетка! - Вън!
Махай се!
Господарю Джонсън?
Негова светлост ви вика.
Извинете, милейди.
Благодаря, докторе.
Джонсън... Приближете се.
Знаете ли, че титлата на моя род е по-стара
от всички други титли в кралството?
Били сме се при Креси, на Босуърт, при Ажанкур.
Когато наследих графството си,
бях един от най-богатите мъже, раждани някога в Англия.
А преди смъртта си ще бъда един от най-бедните.
Нямах глас в управлението.
Не размахвах меч в славни битки.
Думи... Думите ще останат единственото ми наследство.
Само вие гледате пиесите ми със съзнанието, че са мои.
Когато слушам овациите и ръкоплясканията на публиката,
знам, че те са в чест на друг човек.
Но в тази какофония от звуци
се стремях да чуя само две ръце.
Вашите. Но така и не ги чух.
Никога не сте ми казвали...
... не сте ми казвали какво мислите за творбите ми.
Намирам... вашите слова...
... за най-прекрасните, произнасяни на сцената.
На която и да е сцена. Когато и да било.
Вие сте душата на епохата.
Обещайте ми, Джонсън...
Обещайте ми да запазите тайната и да не разобличавате Шекспир.
Личи си по очите ви. Той ви вбесява.
И как иначе? Но той не е ваша грижа.
А моя.
КРАЛ ЛИР
Всичките ми писания...
Пиесите ми, сонетите ми...
Запазете ги. Пазете ги от семейството ми - от рода Сесил.
Изчакайте няколко години и тогава ги издайте.
Милорд, не съм достоен за тази задача.
Аз ви предадох.
Казах им за вашата...
Цял живот изучавам човешките характери, Джонсън.
Знам какъв сте.
Може да сте предали мен,
но никога няма да предадете моите думи.
Какво е това? - Това е...
Милейди, съпругът ви беше... - Махайте се!
Вие, приятелите ви и богохулният ви театър
донесохте само разруха и позор на това семейство!
Разруха? Позор?
Милейди, и вие, и семейството ви, дори и аз,
дори и кралица Елизабет ще бъдем запомнени единствено
защото имахме честта да живеем,
докато съпругът ви топеше перото си в мастилото.
До граф Саутхамптън.
Обичта, която храня към Ваша светлост, е безгранична,
и този памфлет е само нищожна част от нея.
Това, което създадох, е ваше.
Което ми предстои да създам, също е ваше,
като част от всичко мое, което е безрезервно отдадено вам.
Мога да направя така,
че всичко това да спре, Джонсън.
А мога и да ви причиня неистова болка.
Болка...
Знам, че са у вас.
Всичките му ръкописи.
Сестра ми ви е видяла да тръгвате от Оксфорд Стоун с тях под мишница.
Те бяха унищожени.
Изгорени. - Изгорени ли?
От вашите хора!
Изгоряха до последната дума, когато подпалихте театъра!
Лъже. - Милорд... Защо да лъжа?
Той бе нещо, каквото аз така и не успях да стана.
Неоспоримо съвършенство, което разяждаше душата ми.
А за него аз бях нищо.
Един куриер.
Той казва истината.
Пуснете го. - Стража!
Освободете го.
И, Джонсън! Ще го надминете, нали?
Заличете завинаги спомена за него!
Боя се, че е невъзможно, милорд.
Ваше величество.
Прекрасно, прекрасно!
Не е ли прекрасно?
ЖИВОТЪТ НА ХЕНРИ ПЕТИ
О, ако имахме пламтяща муза,
която да ни вдигне в емпирея на висшето изкуство,
а за сцена - държава цяла и князе на нея
да изпълняват бляскавите роли пред публика от истински крале!
Гледали сме някои от пиесите на този Шекспир
в Единбург, сър Робърт.
Трябва да ви кажа, че безкрайно ни харесаха
и очакваме да видим още много сега, след като сме в Лондон.
Предполагам, че и вие сте горещ поклонник на театъра като мен.
Разбира се, Ваше величество.
Робърт Сесил остава
най-могъщата личност в двора на крал Джеймс.
Но не успява да попречи на обществените театри
да станат още по-популярни.
Уилям Шекспир обаче прекарва остатъка от дните си
не край сцените на Лондон,
а в родното си градче Стратфорд на Ейвън
като делови човек и търговец на зърно.
Бен Джонсън постига желанието си
да бъде най-знаменитият драматург на своето време
и става първият английски поет-лауреат.
През 1623 г. той пише посвещението
към събраните съчинения на човека, когото наричаме Уилям Шекспир.
И така, нашата история приключи, но не и тази на нашия поет.
Защото неговият паметник е вечно жив,
издялан не от камък, а от стих.
И той ще бъде помнен,
щом словата са от дъх, а пък дъхът е от живот.
Превод ЮЛИАНА ТАНЧЕВА
Уеб рип субтитри от JJD @ 2020 YavkA.net