"Вейд Корпорация"
Начало след, три, две, едно.
Дезинфекцията успешна.
Цялото това място... Трябва да се сложи край.
Погледнете ме.
Погледнете ме!
Страх ме е за вас.
Чувам бъдещето как ми шепне.
Знаете ли, какво ми казва?
Казва ми, че всички тези хора са обречени
както и техните слуги.
Изпълнено! Времето - записано. Г-н Кармайкъл, моля, излезте.
Г-н Вейд ще дойде всеки момент, за да проведе експертизата.
Пиете кафето чисто, нали?
Да. Предпочитам натуралния вкус.
Натуралния?
Интересна дума. "Натурален".
Аз съм Йосиф Вейд. - Вие ли ми звъняхте?
Не, аз интервюирам кандидатите.
Семеен психолог съм.
В моменти като този образованието се отплаща.
Седнете.
Почти без колебания.
За пръв път виждаме такава скорост.
Джейдън беше програмирана да се противопоставя,
и да предизвиква съчувствие.
Повечето кандидати не произвеждат изстрел.
Мога да различа кое е живо и кое не.
Защото ви казахме, че Джейдън е робот. Но можехме и да излъжем.
Тогава бихте се превърнал в убиец. - А Вейд корпорация в мой съучастник.
Вие произвеждате роботи, казахте, че тя е робот...
Гледам да не се затормозявам с много мислене.
Служили сте в армията. Имате ли търкания с властите?
Някой да ви е отговарял утвърдително на този въпрос?
Имате ли проблеми с властите?
Не.
Бил сте полицейски инспектор.
Но сте се пенсионирал.
Причините не са указани.
Водеща компания като вашата, ще намери начин да разбере причините.
Бих предпочел лично да ги споделите.
При ареста на един престъпник
партньорът ми и нападателят бяха смъртоносно ранени.
Как? - Той взе партньора ми за заложник,
а аз не действах по устав.
Защо не сте спазили устава?
Съжалявате ли за постъпката си?
Няма как да върна времето.
Вместо да се самосезира и да ви обвини,
полицията ви позволява да се пенсионирате?
Това пречка ли е? - Засега не.
Свързваме се с кандидатите използвайки нестандартни способи.
Това обикновено плаши хората.
Вие защо отговорихте? - Имам нужда от пари.
Независимо какво вършите? - Парите са си пари.
Ами ако ви кажа, че трябва да убивате, това ще ви разубеди ли?
Да, и бих ви пратил на майната ви.
Експертизата ми приключи.
Заслужихте си среща с брат ми.
Здравейте, Давид.
Заповядайте в моята скромна империя.
Влизай, влизай.
Обектът е дъщеря ми.
Мелиса.
Изчезна преди три седмици. - Обадихте ли се в полицията?
Не е нужно да я издирват.
Прекрасно знам къде е.
Търся дискретност,
от човек, който поставя задачата на първо място.
Съжалявам, но не ви разбирам.
Както и очаквах. Нека ви помогна.
Какво ви е известно за "Зона 414"?
Единствено там андроидите могат да общуват свободно с хората.
По-точно моите андроиди.
Да.
Замисляли ли сте, защо ги създадох?
Те са противоотровата срещу самотата на съвременния свят.
В наши дни приятелството е лукс.
Съзрях тази празнина и я запълних.
Затова правителството ми отстъпи Зона 414,
където да тествам творенията си в полеви условия,
изучавайки реакциите им спрямо хората.
Зона 414 - "Градът на роботите".
Посещавали ли сте го?
С полицейската си заплата едва ли бих могъл.
Доста популярно място, нали?
Малкият ми градски Рай, тъй покварен и тъй непорочен.
Съветниците ми определиха сумата от 100,000 лири,
отвърнах им - не, таксата ще е един милион!
Пет дни по-късно, записаните бяха за 6 месеца напред.
А за 20 милиона, получаваш божественото ми творение.
Само за последната година имам 17 купувачи.
Естествено, затова е нужно разрешение,
одобрено от регулаторните органи, и всякаква излишна бумащина.
Няма ли забрана, роботите да напускат зоната?
Не и за хора, като вас.
Г-н Кармайкъл,
дъщеря ми е в Зона 414,
и ви моля да ми я върнете. Тихо и дискретно.
Разбирате ли, така нареченият ми Рай е твърде крехък.
Може да изглежда като обикновен град, но всъщност е изобретение,
точно като робота стоящ зад мен.
Градът трябва да вдъхва на хората сигурност и безопасност.
Намесата на полицията в семейните ми дела,
само би нарушила това равновесие.
Искам да ми я върнете.
Първоначалната ми оферта щеше да е един милион лири,
но от този момент се удвоява.
Защото виждам, че сте правилният кандидат за тази работа.
Откъде сте сигурен, че е там?
Само там би отишла.
Това е пропускът ви за Зоната. Каквото ви е необходимо,
докато сте там - ще ви бъде подсигурено.
Когато стигнете, потърсете Джейн.
Коя е Джейн?
Тя е най-доброто ми творение, вероятно.
Непокорна по характер, но и единствена по рода си.
Мелиса винаги й се е възхищавала.
На ваше място бих започнал от нея.
Здравей, Джейн.
Как си?
Добре ли си?
Искам да те разглобя и да те изследвам, Джейн.
Бих умрял, за да те имам.
И ти ще умреш за мен.
Ще се наложи да те нараня.
Вейд Корпорация не носи отговорност
за личните ви вещи в зоната.
При неизправност в андроидите, незабавно уведомете корпорацията.
Молим, за отговорно отношение към андроидите ни.
Продължителната употреба на дроиди,
може да доведе до поведенчески аномалии.
Обърни се.
Погледни ме.
Всяка моя команда ли ще изпълни?
Абсолютно всяка.
Кажи ми, че ме обичаш.
Обичам те.
Повтори го. - Обичам те.
Тази не ми харесва.
Твърде интелигентна изглежда.
Да огледаме останалите.
Един от най-продаваните ни модели.
Обърни се.
Погледни ме.
Усетете я.
Топла си.
Кажи ми, че ме обичаш.
Обичам те.
Повтори го.
Обичам те.
Не, и този не става.
Разбирам.
Последвайте ме.
Ако предпочитате мъже, трябваше просто да кажете.
Вашият избор в тази стая,
е напълно поверителен.
Приближава автомобил. Всички в готовност!
Влизайте.
Отворете портата!
Внимание! Вратата се отваря.
При неизправност в андроидите, незабавно уведомете корпорацията.
Молим, за отговорно отношение към андроидите ни.
Продължителната употреба на дроиди, може да доведе до...
Правилно ли го правя?
За мен е важно всичко да е идеално.
Изглеждаш прекрасно.
Но нещо те смущава, права ли съм?
Да.
Тя беше блондинка.
Прекрасно, точно нейно копие.
Да.
Не искам просто да приличам на нея,
искам да предизвикам у теб, същите емоции, като нея.
Но аз нямам власт над тях, само ти.
Аз изпълнявам твоите желания, а ти ги превръщаш в реалност.
Искам да видя тялото ти.
Тогава го кажи.
Разкопчай се.
Спри, достатъчно.
Така е добре. Остави я така.
Разкажи ми за нея.
Отведи ни в мечтите си.
Срещнах я в една уличка зад училището,
тя...
Какво?
Пушеше джойнт.
Забеляза ме и ме повика.
Обеща ми, че ако си мълча и не казвам на никого,
ще ми даде да опитам.
И го направи, даде ми да си дръпна.
Вкусих от устните й върху цигарата.
Не нейните устни, а моите.
На никой не съм споделял за нашата среща.
Знам.
Това ме прави, послушно момче.
Да, определено. Опазил си тайната ни.
Да.
Алфа. - Да, Джейн?
Колко посетителя ми останаха?
Можете да заявиш достъп до базата данни...
Не, предпочитам ти да ми кажеш. - Разбира се, Джейн.
Днес имаш още две насрочени срещи.
След тях желая техническа поддръжка.
С нетърпение ще очаквам нашия сеанс.
Има ли нещо друго, Джейн?
Не, благодаря, Алфа.
Вейд Корпорация не носи отговорност
за личните ви вещи в зоната.
При неизправност в андроидите, незабавно уведомете корпорацията.
Срещите се провеждат само след уговорен час.
... незабавно уведомете корпорацията.
Молим, за отговорно отношение към андроидите ни.
Продължителната употреба на дроиди, може да доведе...
Тридесет и втори етаж.
Здравей, Давид. Мога ли да съм полезна?
Да. Не ми говори повече.
Искам да остана насаме.
Разбира се. Само напомням, че молбата ви е в другата стая.
Приятна вечер, Давид. Добре дошли в Зоната.
Тази вечер срещнах един мъж, мисля, че той ме желае.
Да, имаш предвид клиент 389 - г-н Ръсел?
Той пожела повече да не се съчетава с теб.
Защо?
Остана напълно удовлетворен от срещата ви,
затова искаше да я запази такава в спомените си.
Справи се отлично.
Изпитвам желание да поставя пушка в устата си и да дръпна спусъка.
Програмирана ли съм за подобни емоции?
Отчаяние, да.
Властните мъже биват привличани от наранените
и безпомощните.
Клиент 389, г-н Ръсел, ще разкаже за теб на приятелите си,
и те ще пожелаят да те наемат. Ще си прекарате добре.
Има още нещо.
Някой ми изпраща съобщения.
Какви съобщения?
Гласови съобщения.
Гласът е прикрит, но е мъжки глас.
Не ми казва името си.
А какво ти казва?
Че ще ме убие.
И смяташ, че изпитваш страх?
Да, смятам, че ме е страх.
Ще преслушам съобщенията, убедена съм, че има логично обяснение.
Да, някой иска да ме убие. - Или някой е заплатил
за да те накара да повярваш в това.
Ти си създадена, да обслужваш клиентите, Джейн.
Ако някой клиент те заплашва,
значи си е платил за това.
Ами, ако си плати, за да ме убие?
В Зона 414 на клиентите
подобна услуга не се предлага.
Между впрочем, тази вечер очаквай посетител.
Името му е Давид.
С новия хуманоиден фърмуер 6855,
разработен от Вейд Корпорация, и с помощта на спомагателна
и пространствена биотехнология...
При неизправност в андроидите, незабавно уведомете корпорацията.
Здравей, ти ли си Джейн? Аз съм Давид.
Издирвам Мелиса Вейд, по молба на баща й.
Мелиса? - Да. Може ли да вляза?
Какво се е случило с Мелиса? - Не знам.
Затова баща й ме изпрати тук.
Изглеждаш ми смутен, Давид.
Имаш собствено жилище? - Да.
За какво му е на един робот жилище?
За да може да забрави, че е робот.
Не, благодаря. - Не пиеш ли?
Старая се.
За последно видях Мелиса преди няколко седмици.
Гостува ми тук.
Преструваше са на синтетична.
Защо й да го прави? - Тя мрази баща си.
И ненавижда да е богаташчето, което мрази баща си.
Смята се за банална.
Каза ми, че е дошла тук, за да се прави на синтетична,
защото синтетиките нямат чувства.
С нея сте приятелки, нали?
Разговаряхме си, когато идваше.
Тенекията, която иска да е жива и момичето, което иска да стане робот.
Мило и банално. Слушай, не знам къде е.
Посъветвах я да се върне.
Само това ми липсваше, Рой да я помисли за синтетика.
Кой е Рой? - Роял.
Месото, което ни управлява,
и подготвя за покупка от клиентите.
Ще ме заведеш ли при нея?
Аз ли? - Да.
Не.
Зададе ми въпрос, не ми нареди.
Това ми дава правото да ти откажа.
Не ми трябват нови проблеми, достатъчни са ми моите.
Дай й време. Мелиса ще се прибере.
Спомена за някакви проблеми. От какво естество?
Преговаряш ли с мен?
Ти ми помагаш с Мелиса - аз ти решавам проблемите.
И как точно ще ми помогнеш? - Зависи от проблема.
Алфа. - Да, Джейн?
Пусни днешните съобщения.
Здравей, Джейн.
Как си?
Добре ли си?
Искам да те разглобя и да те изследвам, Джейн.
Бих умрял, за да те имам.
И ти ще умреш за мен.
Ще се наложи да те нараня.
Започнаха преди няколко седмици,
през няколко дни, а понякога всеки ден.
Вероятно е клиент, който си е платил, за да го върши.
Наемали са ме и за по-ужасни неща.
Но е хубаво да престане.
Слушай, ти си първият робот тук.
Ще си ми от полза, и ще ме отведеш при тази Рой, ясно?
Сега, когато ми нареждаш, не мога да ти откажа.
Какво?
Май си имаш гостенин.
Заключи вратата, и не отваряй, докато не се убедиш, че съм аз.
Не мърдай!
Казах, да не мърдаш!
Остани на място!
Да не си посмял да мръднеш.
Мамка му.
И е бил на покрива?
Да.
Не би трябвало да изпитвам емоции, но съм ужасена.
Как е възможно? - Няма да се върне.
Знае, че го видях. Сега ще промени подхода.
Искаш ли да остана при теб? На сутринта ще ме отведеш при Роял.
Да, моля. - Добре.
Ти ми помагаш.
Защо?
Не дойде за това. - Така е, и какво от това?
Просто се опитвам да те разбера. - Е, късмет.
Услуга за услуга.
Трябва ми помощта ти.
Обичам да слушам музика, когато си почивам.
Прави каквото си искаш.
Пусни отново музика.
Намали.
Осветление.
Още малко остана.
Да!
С новия хуманоиден фърмуер 6855, разработен от Вейд Корпорация
и с помощта на спомагателна и пространствена биотехнология,
андроидът е способен да предостави приятно физическо
и психологическо общуване.
При неизправност в андроидите, незабавно уведомете корпорацията.
Молим, за отговорно отношение към андроидите ни.
Значи, Вейд е имал дъщеря?
Дъртият му потаен копелдак.
Кога съм я виждала? Не и днес.
Тогава къде, къде си я виждала?
Оценявам, че Джейн ви е довела,
но не обсъждам живота си пред слугите.
Джейн, би ли излязла навън?
Изчука ли я? - Не.
Хубаво. Не й се доверявай.
Вейд не би си признал, но нещо се объркало при създаването й.
Не се изключва, както останалите.
Задава въпроси, на които не търси отговори.
Марлон трябваше да я препрограмира, но се гордееше с творението си.
Аз не искам.
Знаеш ли какво посъветвах Вейд? Казах му, да я претопи.
Но той я смята за технологичната си снежинка.
Прекрасна и неповторима.
Когато Бог създава нещо уникално,
то винаги е крехко.
А ние искаме нашите творения да живеят вечно.
Да се върнем на Мелиса.
Къде е... къде ли е.
Познавам някой, който може и да знае,
но първо трябва да те подготвя.
Разбираш ли, аз съм кислородът тук.
Светът ми е една брошура.
Знаеш ли какво искат богатите?
Не.
Всичко. И аз им помагам.
Неморална задача, но всъщност така поправям грешките,
на майката природа при сътворението на човечеството.
Обаче тук се крие и друг свят.
Не всички ги искат красиви.
Някои творят над тях.
Има една сграда в края на Зоната.
Ето адреса.
Записвам ти го, защото не обичам да го изричам.
Положих много усилия да забравя за това място,
и за съществуването му.
Приеми го като подарък, в името на благородната ви кауза.
Сега ме очакват мечти за сбъдване.
Някой преследва Джейн.
Снощи беше в апартамента й.
Значи снощи си бил в апартамента й.
Джейн смята, че някой си плаща, за да я преследва.
И мислиш, че знам нещо по въпроса?
Нали си кислородът тук.
Не ми се плаща да сбъдвам желанията на откачалките.
Плащат ми, никой да не разбира за желанията им.
Не съм глупава.
Дори и да знаех, не бих ти казала.
Но не знам.
Сега Джейн ли ще спасяваш?
Вейд ще ти плати за дъщеря си.
Лайняна работа, явно имаш нужда от пари.
Намери момичето, вземи парите и се махай оттук.
Роял, здравей. - Идват за момичето.
Така ли? - Да.
Кажи му къде е, и нито дума за мен.
Споменеш ли ме, си труп.
Проклятие!
Мелиса Вейд?
Да.
Извинявам се за тъмнината,
кожата ми е раздразнителна към слънчева светлина.
Аз съм Джордж, а това е Хамилтън.
Поздрави го, Хамилтън. - Здравейте.
И приятелката ни, Джейдън.
Малко е срамежлива.
Роял намекна, че може би знаете къде е Мелиса Вейд.
Значи сте преживяли разговор с Роял?
Моите съболезнования.
Да, Хамилтън я откри на входа.
Не беше на себе си.
Взех я за синтетика.
Твърдите, че е човек? - Да.
Остана няколко часа. Изглеждаше...
Уплашена.
Не я попитах за причините.
Уплашено момиче идва на прага ви, и не задавате никакви въпроси?
Когато не обичаш да отговаряш на въпроси,
бързо свикваш да не ги задаваш.
Изглеждаше доста... нежничка.
Повредена.
Привличат ме повредените неща, нали, Хамилтън?
Моделът ти е прекрасен.
Мелиса каза ли ви къде отива?
Нали знаеш, че чувстват болка?
По свой начин.
Да.
И пищят.
Каза ли къде отива?
Не попитахте нищо за лицето ми
или как получих жителство в Зоната.
Това не ме вълнува, опитвам се да открия дъщерята на Марлон Вейд.
Нека помисля. Май спомена нещо, къде отива.
Нещо.
Всяка информация би била полезна.
Да, това е очевидно.
Дали пък да не сключим сделка.
Мога да ви кажа всичко, което знам за вашата Мелиса,
в замяна на една мъничка услуга.
Каква услуга? - Два часа с вашия модел.
Прекрасна е, нали, Хамилтън?
Да, красота.
Дайте ми я, и ще ви кажа накъде хукна момичето ви.
Не се притеснявайте, не бих направил нищо крайно.
Нищо, което корпорацията да не може да поправи.
Не ме интересува сексът, като такъв.
Интересите ми са малко по-различни и сложни.
Къде отиде Мелиса? - Разкарай я!
Къде отиде? - Ще кажа на Роял да те претопи.
Не и ако те убия.
Мелиса!
Роял ми я даде. Нямах представа, че е човек.
Какво й направи? - Нищо. Тя изчезна.
Хамилтън отиде да я търси, но тя се измъкна.
Изчезна. - Корабостроителницата!
Корабостроителницата? Къде е това?
В края на Зоната, зад сметището. Там никой не ходи.
Само това знам. - Знаеш ли къде е това?
Махни я от мен! Разкарай я!
Да вървим.
Разкарай се!
Смятах, че ще го убиеш.
Не очаквах, че си способна на подобни неща.
Мелиса?
Мелиса!
Изчакай ме тук.
Г-н Кармайкъл,
успяхте ли да откриете Мелиса Вейд?
Г-н Кармайкъл?
Ами...
изглежда, че всичко приключи.
Аз не смятам така, г-н Вейд.
Мелиса е мъртва.
Не мисля, че се е самоубила.
Открили сте я да виси. - В хангар, където няма нищо стъпване.
Виждал съм самоубийства, сър. Те не изглеждат така.
Разбирам.
Ще има улики...
Вече нямам нужда от услугите ви, Давид.
Ще я погребем и...
и това ще е всичко.
В зоната ви има убиец.
В зона 414, няма нито един акт на насилие,
още от създаването й.
Така й ще си остане.
Клиентите ми заплащат за безусловната си безопасност.
С цялото ми уважение, но някои от тях трябва да бъдат разследвани.
Унищожаването на многомилиардна империя,
няма да върне дъщеря ми сред живите.
Разследване на Зоната, ще е краят на Зоната.
И няма да позволя това да се случи.
Също смятам, че трябва да проверите някои ваши служители.
Като, Роял.
Гледаш,
но не виждаш, Давид.
Давид, носиш името на втория и най-велик цар на Израил.
Убиецът на исполина!
Религиозен човек ли си, Давид?
Не бих казал.
Тук не съм съгласен.
Ти служиш на Бог.
Богът на разума.
Но има друг Бог -
Богът на силата.
А за Зона 414,
аз съм този Бог.
Разбираш ли?
Може ли посредственият ти мозък да осъзнае,
каква отговорност нося на плещите си?
Може ли, Давид?
Човекът, кръстен на цар,
да мисли като пешка.
Призванието на един цар не е да погребва принцесата си,
а да предпазва царството си.
Ти си жалко човече, Давид. Незначително дребно човече.
И ако смяташ да разрушиш изграденото от мен,
ако застанеш на пътя на Бога на силата,
ще бъдеш смазан под петата му!
Аз не съм ти Голиат, когото можеш да убиеш.
Не съм.
Нямам за цел да руша изграденото от вас, г-н Вейд.
Дъщеря ми е мъртва.
Осъзнаваш ли?
Дъщеря ми е мъртва!
Жалките хора, също имат нужда от пари, г-н Вейд.
Естествено.
Пари, пари, пари.
Брат ми ще уреди въпроса на сутринта.
Парите ще са по сметката ти, преди да си тръгнеш.
Сега се махай.
Време ми е скръб.
Само ме отърви от тези чувства, и ще направя всичко, което пожелаеш.
Не ние я убихме.
Мелиса Вейд се самоуби.
Трябва да направиш избор.
Избери да повярваш в това.
Избери да продължиш.
На мен ми помага.
Избий тези мисли от главата си, и всичко ще се нареди.
Прави каквото ти казвам и ще се погрижа за теб.
Искаш ли да се грижа за теб?
Може ли да вляза?
Заповядай.
Умолявам те, не ме питай къде изчезнах.
Нещо за пиене?
Каквото имаш.
Аз убих Мелиса.
Тя често посещаваше Зоната, без знанието на баща си.
Знаех коя е, не ме помоли да си мълча.
Запознах я с Рой, но не й казах, че е човек.
Аз съм виновна, Давид.
Не си я убила ти, Джейн.
Може Рой да й наниза примката, но аз...
Моля те, не казвай на Марлон. Недей.
Той ще унищожи всички, всички замесени.
Както и Рой, нали? Вашата господарка.
Г-н Вейд ще унищожи и нея, нали?
Не се притеснявай за това.
Вейд няма да предприеме нищо. Вече му казах.
Ще погребе дъщеря си, и ще забрави за случката.
Така че, Рой да е спокойна.
Господарката ви е в безопасност. - Рой не ми е господар.
Повтаряй си го, ако така се чувстваш по-човечна.
Едно от предимството да си човек - сам си избираш в кои лъжи да вярваш.
Както направи Мелиса, нали? Повярва в лъжите ти.
Повярва в приятелството ви.
Че си способна да обичаш, че си нещо повече от скапан робот.
Доверила ти се е, както и на това място.
Ето това я е убило.
Нямаш никакво право.
Не може да идваш тук и да си говориш каквото поискаш.
Не виждаш ли, че съм обикновен затворник?
Знаеш ли какво виждам?
Виждам хора, които бягат от реалността.
И да, ти си част от това, но не си затворник, Джейн.
Ти си затворът.
Кармайкъл, Давид Хансен.
Служил три години в морската пехота, уволнен с почести поради травма.
Постъпва в полицията. Издига се до инспектор,
но по негова вина убиват партньора му -
Хенри Франклин.
След продължително разследване той се пенсионира,
избягвайки повдигане на обвинение.
Текущ статут - частен детектив.
Поздравления, имаш достъп до досието ми.
Лични данни.
Един брак с Катрин М. Грант.
Докато Катрин Грант, с фамилия по съпруг Кармайкъл,
не е открита мъртва в жилището на Давид и Катрин Кармайкъл.
Причина на смъртта:
Предозиране със сънотворни лекарства.
Самоубилата се, Катрин Грант е с диагноза шизофрения,
но до момента на смъртта си, не е била подлагана на лечение.
Защо не лекува жена си, Давид?
Смяташ ли се отговорен за смъртта й?
Мисля, че да.
Срещам се с всякакви хора.
Пред мен разкриват това, което крият от другите.
Познавам тайните на месото.
Ти си от тези, които се обвиняват.
Време ти е да си вървиш.
Не искаш ли да чуеш за фантазиите си?
За какво мечтаеш, Давид? - Искам да си вървиш, веднага.
Мечтаеш за величие.
Да си по-велик от мен, от това място.
И живееш във фантазията си.
Съдиш ме,
като се залъгваш, че не си счупен като всички нас.
Мога да изглеждам на нея.
Мога да пресъздам червената й коса.
Би ли искал?
Мога да ти помогна с малкия пламък на вината, който гори в теб.
Ето я твоята фантазия.
Искаш да си достатъчно силен, за да ми откажеш.
Разказа ли на Марлон, как нападнах онзи?
Не.
Предпазил си ме.
Защо?
Ненавиждаш ме. И ме мразиш за това, което съм.
Защо ме защитаваш?
Защото е така. Мечтая да защитавам, ясно?
Но сега се пробудих, и си тръгвам. Утре заминавам.
Не можеш да си тръгнеш.
Обеща да спреш човека, който ми праща съобщенията.
Знаеш, че ще ме убие.
Понякога си мисля, че това чакаш.
Няма да се измъкнеш оттук.
Никой няма да те купи и да те отведе, и ти го знаеш.
За теб смъртта е единственият ти изход.
Твърдят, че точно тогава се чувстваш най-жив.
В онзи миг преди края.
Не лекувах жена си, защото тя не желаеше.
Не искаше да прекара остатъка от живота си така, и...
Искаше да си отиде.
И аз я освободих.
Аз й купих таблетките.
Не разбирам какво ми казваш.
Казвам, че разбирам, когато някой иска да умре.
Благодаря ви за внимателния подход, по отношение на Мелиса.
Погребението беше тази сутрин.
Как прекарахте в Зоната?
Не е по вкуса ми.
Доблестният рицар няма място в града на роботите.
Възхищавам ви се. Повечето хора се губят там.
Какво пък, перфектно свършена работа.
Превеждам два милиона по сметката ви, според договорката.
Не сте подсигурен, но сте богат.
Относно убиеца на племенницата ви... - Да.
Подозирате, че е Роял, както и в преследването на Джейн.
Всеки разумен човек би го направил.
Мелиса ще получи възмездие, но както всичко тук, то ще бъде...
необикновено.
Да, убеден съм в това.
Какво можете да ми кажете за нея? - Кого имате предвид?
Мелиса.
Не знам откъде да започна.
Бих казал, че тя бе моралният стожер на семейството.
С какво ви привличаше?
Простете? - С какво ви привличаше?
Нека да перифразирам, какво ненавиждахте в нея?
Ставате груб, г-н Кармайкъл.
Не попитахте дали е страдала. Роднините обикновено се интересуват.
Смъртта й е насилствена. Очевидно е страдала.
Лудостите на Роял винаги са били мъчителни.
Защото, Роял е социопат.
Марлон го смята за преимущество.
Също така е страхливец.
Като вас.
Но на Роял не й се налага да живее в сянката на парите на брат си, нали?
Да носи същата фамилия, но да бъде слуга.
Брат ми е новатор. Той води, ние следваме.
Явно е някакъв бог.
Дано получите нещо в замяна.
Аз не бих му се подчинявал за нищо.
Дори не можете да управлявате неговите творения, нали?
Това е отговорност на Роял, нали?
Така че, освен да плащате сметките,
май друга отговорност нямате.
Имам важна роля тук. И тежест.
Нима? Отстрани не изглежда така.
Джейн е любимката на брат ви, нали?
Любимката на Марлон?
Затова я преследвате, нали? За да нараните брат си.
А най-много ще го заболи, като убиете дъщеря му.
После ще наблюдавате, как Роял страда за наказание,
а с мен си играете, защото съм прост слуга.
Всичко това, само за да почувствате, че наистина имате
някаква роля тук.
И тежест, дори и да не е вярно.
Не съм убил Мелиса.
И двамата знаем, че сте.
Мога и теб да убия.
Пробвай се.
Нека ви покажа нещо.
Най-накрая мога да го покажа на някого.
Моето лично творение.
Пазя частите им за спомен.
Брат ми ги нарича нещастни случаи. Отричайки убийствата им.
Но вие убивате хора. Знаете какво е усещането.
За Марлон, истинското удоволствие е в сътворението,
но аз не смятам така. Знаете ли какво си мисля?
Според мен, Господ е бил отегчен, докато не създал Смъртта.
Сладката Мелиса.
Мелиса ненавиждаше фамилното си име. То я задушаваше.
Аз естествено я разбирам. След кавгите с баща си,
обичаше да се укрива в Зоната.
Смяташе тези същества за по-близки, отколкото собствената си кръв.
Никога не съм я разбирал.
Тогава не знаех, че е там.
Натъкна се на мен, докато наранявах една от тях.
Искаше да ме компрометира пред Марлон, не можех да го позволя.
За него, това е като смъртен грях. Никога нямаше да ми прости.
А убийството на дъщеря му, дали ще ви прости?
Той никога няма да разбере.
Защо ме наехте?
Историята на Мелиса се нуждаеше от епилог.
Нямаше как аз да открия трупа й.
Полицията би вдигнала шум и би претърсила Зоната.
Решението ми бяхте вие.
А бедната Роял,
да бъде звярът за пред Марлон.
Смятам че това е всичко, г-н Кармайкъл.
Свършихте отлична работа.
При необходимост, не бих се поколебал да ви препоръчам.
Ще те пратя на топло за дълго време!
Не, няма да вляза в затвора.
Брат ми няма да го позволи.
И нямате доказателства.
Вече не сте полицай.
Освен това,
ще изгубите парите,
а Марлон ще превърне живота ви в ад.
Значи планът ви е да тормозите Джейн?
Още съвсем малко, просто ми харесва нейната човечност.
А какво е по-човешко от страха?
Може пък и да я убия.
Ако го направя,
коя част да си запазя?
Може би мозъкът й.
Свободен сте.
Според вас, Зона 414 е безопасна?
Според мен, да.
Не забелязах нищо притеснително,
при престоя ми в Зона 414.
Здравей, Джейн.
Уплаха ли долавям?
Уха!
Марлон дори не предполага, че е у мен.
Брат ми много неща не знае.
Това ще ни осигури повече време заедно.
Прави те покорна...
... и мълчалива.
Но знам, че ме чуваш.
Както знам, че ме усещаш.
Мелиса те харесваше.
Смяташе те за приятел.
Така и не разбра, че няма как да си нечий приятел,
защото си просто една измама.
Ти си измамата на брат ми.
Брат ми не се е изложил с теб.
Не и с теб.
Чувствам болка.
Чувствам любов. Обичах Мелиса.
Чувствам омраза и те мразя!
Аз съм жива.
Жива съм!
Не!
Джейн.
Джейн?
Имаш задача - изпълни я.
Няма да ти преча.
За какво говориш?
Всичко е наред. Повече не искам този живот.
Освободи ме.
Искаш да си свободна?
Да.
Това е братът на Марлон. - Да.
Той уби дъщерята на Марлон, твоята приятелка.
Пистолетът се води на мое име, Джейн, а ти нямаш отпечатъци.
Ще го припишат на мен.
Остава само да решиш, дали ще можеш да живееш с това.
Моля те. Недей.
Защо се върна?
Защото не биваше да купувам на жена си онези хапчета.
Сега ще ни унищожат и двамата.
В хода на разследването, не успях да издиря Мелиса Вейд,
въпреки всичките ми усилия.
Но при завръщането ми в имението Вейд,
там отрих Мелиса, заедно с баща си Марлон Вейд,
и чичо си Йосиф.
Имахме договорка, г-н Вейд.
И ще я спазя, Давид.
Значи дъщерята на Марлон е жива?
Според моите представи.
Родителите не бива да погребват децата си.
Не.
Не желая повече да ви виждам.
Благодаря ти, татко.
Добре дошла, миличка.
Назовете името си за протокола.
Давид Кармайкъл.
Това трябва да е достатъчно.
Край на записа.
Всеки опит да опровергаете, която и да е част от тази история
ще ви изправи под ударите на закона, г-н Кармайкъл.
Дори да предявите правен иск,
вашата дума ще бъде срещу думата на Марлон Вейд.
Да, как иначе.
Внимание! Вратата се отваря.
Превод и субтитри Наталия Георгиева
© 2021 Translator's Heaven subs.sab.bz
Искате да правите субтитри? Заповядайте при нас: subs.sab.bz