Мечтатели.
Само със силата на въображението си
те са способни да променят целия свят...
Нека да е само своят, но е чудесно начало.
Русалка в Париж
А сега дами и... дами.
Само за вас - изпълнение на човека-лед,
който никога не се разтапя,
дори от любовта на най-красивите жени на Париж!
Дами и господа!
Гаспар Сноу и група «Барберетс»!
Призраците на моите спомени ме очакват винаги на бара.
Разбира се, мосю. Последвайте ме.
Благодаря.
...цялата си любов ти отдадох.
Привет, Анри. - Ришар!
Радвам се да те видя!
Браво! Браво!
Да го аплодираме. Обичам те! Рокендрол.
И вече отдадох...
...цялата си любов...
...вече отдадох...
Като в моята касичка на 4 години.
А именно, само че сега си на четиридесет.
Беше пиленце. Обожавах го.
И до сега го пазя.
Така и не се научи да се разделяш с вещите, нали?
Освен с жените!
Сутринта получих предложение.
Какво предложение?
Верига от ресторанти. Искат да ни купят.
Вече сме го обсъждали.
Тук живеят призраци. - Спомени, имаш предвид.
Спомени, призраци... Все едно и също е.
Не можем да запазим всичко вечно.
Да оставим момичетата, нашият цветар — готвач...
Фонографа... невъзможно е. - Защо да е невъзможно?
Вече никой не го използва. - Аз го ползвам!
Ами вземи го. Ще го поставиш у дома си.
Мястото му е тук.
Винаги е бил тук и ще остане тук.
Приличаш на зомби. Върви да поспиш.
Не мога да те гледам такъв.
Къде си виждал зомби, което да спи?
Зомби на ролки е голяма рядкост. Те спят точно като хората.
Добър вечер, мосю Гаспар!
Изплашихте ме. - О, това дори е обидно.
Толкова ли съм страшна? - Не, не е там въпросът.
Е, успешен ли беше ловът? - Не.
Дръжте.
Подарявате ми яйце винаги когато идвам сам?
За профилактика, мосю Гаспар.
Не искам да сте толкова самотен като мен.
Добре. Лека нощ. - Лека нощ, мосю Гаспар.
Сладки сънища. - Благодаря.
Привет, Джони...
Малчуганът Джони Кеш.
Харесва ли ти?
Много мило.
Гаспар Неж? - Да.
Вашият фонограф.
Защо го направи?
Баба ти и майка ти починаха. Трябваше.
Те не биха продали баржата. Щяха да се борят!
Ти да не мислиш, че това място не ми е скъпо?
Имам повече спомени от теб.
По-добре си върви!
Мадмоазел!
По дяволите. Какво е това?
Извинете.
Такси!
Моля, аз...
Такси! Такси!
Здрасти. Имам жена в безсъзнание.
Ще ни отведете ли в болницата? - Не, не...
Моля ви!
Стойте! Стойте!
Простете, трябва да ида в болница.
Болница Свети Андрей
Мен ли търсиш? - Теб!
Красавец. - Красавица.
Не, не се чувствам добре.
Какво има? - Не зная.
Гади ми се цял ден.
Гади ти се? - Да. Именно.
Ти сериозно ли? - Да. Сериозно.
Да не сме сътворили нещо? - Не съм казала такова нещо.
Вероятно е от чийзкейка, който ядох на обяд.
Не, не... Това не е чийзкейк.
Ще си направя тест. - Да.
Понесоха ни сутринта,
към слънцето и ветровете...
Велосипеди.
Приятелите от веселия керван: там бяха и Фирмин и Фернан,
и Полета...
Достатъчно!
Пусни ме...
Ало? - Докторе, спешен случай.
Може ли да дойдете? - Идвам веднага.
Трябва да тръгвам. - А аз какво да правя?
Изчакай ме. Ще побързам. Ще се приберем заедно.
Милена!
Много съм щастлив.
Не мърдай. Веднага се връщам.
Здравейте, спешно е. В безсъзнание е!
Кой? - Жената в колата.
Къде? - А... в колата ми.
И откога? - Откога, какво?
Откога е в безсъзнание жената?
Не знам, намерих я на кея.
Добре, дайте й застраховката. - Кое?
Здравната й застраховка. - Не. Да ви дам своята.
Господи.
Така... Кога е родена?
Не знам. Но ако не побързате, ще умре днес!
Слушайте, мосю.
Съжалявам, но не може да я приемем без застраховка.
Аз имам застраховка, но вече чакам от четири часа!
Тихо!
И това не е пределът, друже.
Мадмоазел, чувате ли ме?
Мадмоазел?
Мадмоазел, чувате ли ме?
И какво да правя с тия боклуци...
Как сте там?
Извинявай, но тук не се пуши.
Не се чувствам добре.
Ти също ли яде чийзкейк?
Видях русалка на паркинга.
О, нима? А аз току-що видях еднорог в залата.
Подскачаше. Замалко да ме прободе с рога си.
Надявам се поне, да не си пял на русалката?
Сутринта ни отнесе...
Какво?
Какво ти е? Виктор!
Някой е хванал Ариел.
Проклятие.
Хайде... Ето така.
Не изпадай в паника, коте. Всичко е наред.
Не това... Пак не е...
И това...
Ще стане.
Харесва ли ти?
Привет.
Не е ли горещо?
Привет. Аз съм Гаспар. Гаспар Неж.
Искате ли да ядете?
Ням-ням? Храна?
Ще донеса. Ще го сложа тук.
Веднага се връщам. Добре?
Не ходи никъде. Аз бързичко...
Ало? - Аз съм.
Къде си? Всички вече се събраха.
Няма да дойда днес, татко.
Сърдиш ми се, нали?
Не съм сам. Не мога да я оставя.
Извинявай.
Твоята нова приятелка ли пее така?
Какво? Не, не... Това е... котката.
Да бе, разбира се.
Кълна се, че е котката. Просто иска внимание.
Ще ида да я нахраня.
Съвсем ме измъчи в последно време.
Е аз ще тичам. - А-ха.
Хайде! Доведи и своята певица насам.
Тук няма къде да падне дори ябълка. Много народ!
Можем да спасим баржата! Сега или никога!
Ало? Ало?
Гаспар?
Идвай. Нужен си ни тук.
Не мога, татко. Целувам те.
Боли ли? Опашката?
Боли ли?
Сега ще я лекуваме. Ще бъде като нова.
Като дете исках да стана ветеринар.
Преди лекувах само хамстери, но животните ме...
...те ме обичат.
Вие не сте животно, разбира се.
Така. Не, не... Не мърдайте! Кротко! Кротко!
Готово?
Щипе ли? Това е всичко. Нищо.
Скоро ще се оправи.
Трябва да издържи до утре.
Ето така.
По-добре още да не мърдате опашката си.
Лула.
Простете?
Моето име... Лула.
Може да говорите? - По-зле от вас, но - да...
Какво? Какво? Добре?
Трябва да си починете. Възстановете си силите, а?
И все пак трябва да ядете.
Приготвил съм нещо.
Вкусна пържена риба.
Много, много вкусно. Ще видиш.
Това е полуфабрикат, но с добро качество.
Моля?
Наслада.
Яжте.
Ето така.
Това е вкусно.
По-добре е да се поръси с лимон, но той...
Свърши.
Как е?
Вкусно ли е?
Искам да си ида у дома.
Може би ще изчакаме докато раната заздравее, а?
Ако не се върна във водата до два дни... ще умра.
Имаме още доста време. Може да поспите, нали?
По-добре ме върнете сега, в случай, че умрете тази вечер.
Изглеждам ли толкова стар?
Не се движете твърде много, за да не се намокри превръзката.
Ще го взема това. Ако има нещо - ме викнете.
Утре ще ви отведа до реката. Става, нали?
Да оставя ли светлината или...
Светлина? - Да.
Да я оставим ли включена или изключена?
Изключвам.
Включвам... Изключвам.
Изключете.
Лека нощ.
Този глас... не съм чувал нищо по-прекрасно.
Извинете.
И не сте забелязали никакви странни симптоми?
Не.
Но бълнуваше.
Отначало реших, че е игра. Той обичаше такива шеги.
Но не се шегуваше, сякаш беше омагьосан.
Нивото на азот е значително повишен.
Като при азотна наркоза.
На големи дълбочини.
Приберете се у дома, починете си.
Ще ви уведомя, ако има новини.
Цялата си любов, вече отдадох... Цялата си...
Събудих ли ви? По-добре ли сте?
А вие? - Аз ли?
Не ви ли боли сърцето?
Сърцето ли? Не. Въобще не.
Често ли си пеете така?
Случва се. Защо?
Моряк ли сте? - Не, не...
Просто обичам да пея под душа.
Мангуста!
Там! - Не се бойте.
Това не е мангуста, а Джони Кеш.
Той обожава музиката.
Много е мил.
Чувайки гласа ми, мъжете обикновено умират.
Любовта разбива сърцата им.
Простете.
Не е смешно.
И вие ще умрете, като всички останали.
Всички? - Всички.
Моето сърце е отдавна разбито.
Разбито? - Да, и то неведнъж.
Няма повече чувства...
Не съм способен да обичам.
Гаспар... - Да?
То отново ще се разбие. Този път завинаги.
Да сменя ли водата?
Върнете ме в реката.
В такъв вид?
Както казах, имам имунитет.
Ще ви излекувам.
И когато станете на крака, така да се каже...
...ще ви отнеса обратно.
Ще позволите ли?
Извинете, какво? С кого?
Не, с кого? Номер! В горния ляв ъгъл.
Не. Номерът...Извинете? Една секунда... Да?
Не забелязахте ли вчера нещо странно?
За какво говорите? Тук всеки ден е лудница.
Когато Виктор дойде... Имаше ли някой с него?
Не, беше сам.
А преди него дойде някакъв откачен по чорапи.
Той забрави това, ако се интересувате.
Не, трябва ми номера горе, вляво.
Ще ви хареса.
Сигурен съм. Сегичка...
Мини кинотеатър, само за вас.
Намерих го.
Една минутка.
Вижда ли се нещо? Работи ли?
Ето така.
Вижте! Точно като вас.
Добре, време е да тръгвам.
Ако ще пеете - пейте по-тихо.
Не искам някой съсед да умре от любов.
Пиано — пиано?
Да. Пиано-пиано..
Пиано — пиано..
Или тихо-тихо. - Тихо-тихо.
Да. Пиано-пиано. Тихо-тихо.
Пиано — пиано. Тихо-тихо.
Ами... Гледайте филма.
По дяволите!
Добро утро, мосю Гаспар! - А, Роси...
Как сте? - Много добре.
Поздравления... - За какво?
Как така за какво? Мислите, че вчера не видях
как пристигнахте с красавица маскирана като риба, а?
О, не, не, тя е просто позната... - Позната, но...
Надявам се да не е певица. - Не, не...
Стига, с вас беше певица! - Добре, Роси.
Моите поздравления! - Благодаря. Довиждане!
Какво се разбързал! Така ще падне!
Простете. Случайно вчера да съм оставил книга тук?
Застраховката у вас ли е?
Къде чухте това? - Дори не знам.
От вчера ми се върти в главата.
Случило ли ти се е нещо?
Може би ще го споделиш?
Какво би направил, ако... ти се случи нещо невероятно?
Като начало, бих поговорил с най-добрия си приятел.
За това са приятелите.
А това - невероятното... добро...
...или лошо е? - Просто невероятно.
Привет!
Казвам се Роси.
Живея на същия етаж с Гаспар. Съседка.
Къпете се с дрехите? Забавно, а?
Имаш красив костюм на русалка. Качествен.
Новата приятелка на Гаспар, а? Певица ли сте?
Певица и то мистериозна, виждам.
Надявам се, между вас да се получи.
Не знам какво му е на Гаспар, но все с певици има връзки,
Последната едва не го уби.
И аз се опитах.
Така ли? Забавна сте... - Мислите ли?
Ами да, сериозно!
Срещнахте сте се на Цветната баржа, нали?
Тази баржа е най-хубавото място за влюбване.
«Здрач:
Черен воал, който превръща деня в нощ. »
За да разберете Гаспар,
трябва да знаете историята на Цветната баржа.
Това заведение го отвори баба му, Силвия Сноу, в началото на 40-те.
Тя беше необикновена жена с чувствително, огнено сърце.
Капитан на кораба, комарджия, поетеса, магьосница...
Отначало Силвия криеше на баржата бунтовници.
Именно заради тях и инсталираха фонографа.
За да предават зашифровани съобщения.
А освен това, този фонограф записваше и признания в любов...
...стихове, песни.
Цветната баржа беше Ноев ковчег за всички, които обичаха живота,
искаха да се спасят, да се насладят на всичко, на едно място и наведнъж!
Всеки, който попаднеше там казваше: «А-а-а! »
А.. - Не, не «А».
А-а-а!
Трябва да се удивляваш, ако искаш да станеш мечтател.
Какъв да стана? - Мечтател, майстор на изненадата.
Така наричахме честите клиенти на Цветната баржа.
Дори по време на война... Особено през войната...
тези хора се събираха в трюма на баржата, за да се приобщят...
...към чистата поезия. Поезията беше тяхната религия.
Те устройваха поетични рейдове и рецитираха поезия.
Разпространяваха тайно забранени книги.
Оставяха на первазите на прозорците
странни самоделни играчки - еднорози, дракони...
А русалки? - Да, може би и русалки.
Не помня вече всичко.
Книгата за Цветната баржа.
Нейните страници пазят духа на мечтателите.
Техните подвизи и постижения, разкази, рисунки...
Преди смъртта си Силвия дала книгата на Гаспар.
«Един ден, момчето ми, - казала тя
ще я прочетеш и напишеш продължение».
Това беше тайно общество, което живееше за чудеса и размах.
Размах.
Какво е... «размах»?
Това е точно същината на въпроса, скъпа моя!
Склонност към красиви жестове.
Дух към авантюризъм.
Изкуството да изненадваш!
Въображение, дружба, хумор,
но най-важното - любов.
Защо разказвате всичко това?
Защото без любов, Гаспар ще умре.
Цветната баржа е неговият мотор, но горивото е сърцето му.
Трябва да намери отново себе си. Разбираш ли?
И вие ли сте мечтател?
Не... Това вече е в миналото. Е, трябва да тръгвам.
Какъв парфюм? Ух, гадост!
Не казвай на Гаспар, че съм идвала. Нека си остане наша тайна.
Но ако искаш да узнаеш как да го съблазниш, попитай ме.
Знам всичко за него. И любимите му песни, всичко!
Тук съм, наблизо.
Синята течност е кръв.
Но анализът на плазмата не показа нищо.
Означава, че съществото, на което тя принадлежи,
е неизвестно на съвременната наука.
Донесла си ми кръв... от нов вид.
Телата, които му придават син цвят, съдържат много малко кислород.
Организъм с такава кръвоносна система може да оцелее само в океана.
Не знам какво ми е. Загубих книгата.
Това е знак. Забрави за нея.
Как можа да кажеш това, татко?
В него са стиховете на мама.
Ти си способен на много, но...
Настоящето не е твоята сила.
Не умея да се боря като теб.
Тайната е да знаеш как да се бориш.
Изоставила те е жена и ти отхвърляш любовта.
Лодката ти е протекла, а не се връщаш в пристанището.
Не ти достига смирение. - А на тебе - куража.
Кураж...
Кураж значи...
Да умееш да приемаш неуспеха, а не да бягаш от реалността.
Това е истинският дух на мечтателите. Кому е нужна тази книга?
Ало? - По-бързо, Гаспар!
Апартаментът ти гори!
Видя ли това?
Русалка в Париж?
Шефе! Какво ви е?
Ш-ш... Слушайте... - А?
Струва ми се, че димът пее.
Мисля, че сте просто уморен.
Хайде да вървим, приключихме.
По-бързо! Пожарникарите са тук. - Какво стана?
Не я видях. Вероятно се крие.
Къде е тя? Къде? - Вървете!
О, не! Не, не...
Здрасти. - Здрасти.
Провървяло ви е. Цялата сграда беше в пламъци.
Внимавайте, когато пушите.
А по-добре ги откажете. - Аз не пуша.
Благодаря.
Успех. - Не мога да повярвам...
Лула?
Лула...
Как си?
Ей, Лула!
Какво стана? Оставям те пред филм, във ваната,
връщам се, всичко е изгоряло! Не е възможно!
Ще те заведа при Роси. - Какво?
Да. В нейната вана. - Но...
Хайде. - Но защо?
Ами защото...
По дяволите.
Банята заключва ли се? - Да.
Не я пускайте. - Добре.
Имам проблеми за разрешаване. И ще я върна при водата.
При водата? Каква вода?
Гаспар, добре ли си? Изглеждаш много блед.
Всичко е наред. Аз скоро..
Но...
Да разчитам на теб, нали? - Да.
Трябва да откажеш пушенето, скъпа.
Мислех, че всички мечтатели пушат.
Разбира се, че е стилно, но има и друг начин.
Знаеш, Гаспар е...
Ще ви оставя.
Съжалявам.
Имате малко време.
Вие нямате много време.
Как е раната?
Все още боли. Но вече по-малко.
И реших да спра цигарите.
Ще ви върна.
Така ще е по-добре.
Какво бихте искали за последно?
Парижка риба?
Ще ида да купя.
И...изпейте ми песен. Може ли?
Идвам веднага.
Трябва да направим запис.
Диск... - Диск.
Диск? - Диск.
Когато имате глас като вашия, да. - Да?
Ще бъде страхотно!
Мисля, че е готов.
Ще бъде хит, със сигурност! - Хит?
Какво ви е? - Нищо.
Влюбвате се в мен.
О, не... О, съвсем не.
Изгорихте апартамента ми. И въобще не сте мой тип.
Имате красив глас, но... се наситих на певици.
И после, какво знаете за любовта?
Какво е... любовта?
Това е като радост.
И ужилва. - Ужилва?
Силно.
Този глас...
Не съм чувал нищо по-красиво...
Какъв глас? Къде чухте този глас?
Кажете ми!
Милена! - Кажете ми!
Успокой се... - Ти си, успокой се!
Не смей да ме докосваш!
Ще я намеря. И в менюто ни ще има пържена риба.
Лично аз обичам рибата.
Костур, камбала, морски шаран. Обичам морски шаран.
Ами сардините? Всъщност са много вкусни, наистина.
Предлагам сделка.
Ще те отведа на баржата. Съвсем близо е.
И в полунощ ще отплавате. - Наистина?
Да. Наистина. Обещавам.
Това ще бъде нашата прощална вечер.
Като меден месец, само че обратното.
Меден месец? - Да.
Все едно сме женени. Нали?
Водичка?
А, това е операта!
Всичко наред ли е? - Да!
Отлично.
Почакайте. - Добре.
Веднага се връщам.
Мадмоазел.
Ето как стават чудесата! Все пак дойде!
Обичам те сине мой!
Татко, поне днес се дръж прилично, а?
Оперна певица - инвалид? Гордея се с теб.
Анри! - Да?
Най-добрата маса за Гаспар и неговата дама!
Но според мен вече е заета. - Тогава измисли нещо!
Баща ми.
Татко... - Няма ли да ме представиш?
Добре. Това е баща ми. А това е Лула.
А, това не беше за ядене.
Какъв...
Прелестен фокус! Фантастично е!
Два «Риболова в Америка». Две.
Фирмен коктейл.
Благодаря, Анри.
А, това... се нарича олимпийско спускане в...
В Кицбюел. - Кицбюел! Еха!
Кицбюел! - Анри! Два целувгера!
Това е най-добрият бургер за целувки по нашата баржа.
Татко, моля те, престани.
Тя е вълшебна. - Да.
Какво е "целувка"?
Добър въпрос, благодарение на татко...
Това е проява на любов.
Може да целуваме и без любов, но с нея все пак е по-добре.
И боли ли?
Зависи.
Кицбюел!
А вие сте мила.
Опитах се да ви убия.
Но не ме убихте.
Тук може да пеете.
С русалка на сцената залата щеше да е пълна всяка вечер.
Забравихте малка подробност. - Каква?
Хората умират, когато пея.
Вярно. Да. Това е ужасно за бизнеса.
А сега, според семейната традиция...
Ще видим какво има в сърцето на Лула.
Не искаш да нарушиш стария обичай на мечтателите! Хайде!
Добре.
Ако я улучи в главата, тя ще се обиди.
Благодаря. - Давай, Гаспар!
Вложи цялото си сърце там!
Давай, давай! Хайде!
Има добро сърце, твоята певица!
Можеш да се влюбваш смело, сине.
Приятна вечер!
Такова ми е и семейството. Това е.
Добър вечер.
Не е истинско, внимавайте.
Съжалявам. Няма да ви преча.
Ах да, това е... Свещено спускане...
Аз мога ли?
Кицбюел!
Понякога попадам в рибарските мрежи.
Когато рибарите умрат, аз допивам алкохола им.
Ясно.
Някой оцелял ли е?
Никой.
Хората от незапомнени времена винаги са желали смъртта ни.
И...
Когато майка ми загина ме обзе желание за отмъщение.
Какво стана?
Един ден моряк искаше да откъсне люспи от мен.
И той...
И... ми нарани плавника.
Мама изпадна в ярост.
Спусна се към него...
...и го захапа до кръв.
Той прониза с нож сърцето й.
Съжалявам.
И аз загубих майка си.
Ако умеех да пея преди, тя щеше да е жива.
Аз съм последната от русалките и...
Пеенето е единствената ми защита.
Колко моряци сте убили?
Хайде кажете ми.
43... 44..
Толкова много! - Да, много.
Забавно... Почти толкова приятелки имах.
Толкова много? Да? - Да много.
Някои обичах повече, други по-малко. Но това е друга история.
Да.
Добре, че няма ефект върху вас моя чар.
Това е най-красивото не любовно признание, което съм чувал.
А-а... Да!
Мадмоазел?
«Песен — парола».
Това е там. Да.
Там е.
Елате с мен.
Дамата има ли си име?
Милена. - Ескалоп «Милена»?
Шегува се. - Тя е права.
Тук често готвим такова.
Знаете ли чие е това? - О, това ли...
Разбира се, че знам..
Остава само половин час.
Цял половин час.
Вие сте майстор на удивлението.
Вярно.
Вие сте най-добрият мечтател, когото познавам.
Познавате ли много? - Не, но...
Вие сте най-добрият, когото знам. Засега.
Е, благодаря много.
Почти стигнахме. - Да.
Внимателно.
Вече е късно.
Толкова късно, че всички вече спят.
Може би ще се върнем?
Не искаш ли да поплуваш?
Обещахте в полунощ! - Да. В полунощ.
Жалко, че се разделяме.
Имах имунитет.
Скъпи мой Гаспар...
Красив Гаспар.
Трябва да се разделим.
Останете с мен. - Какво?
Останете да живеете с мен. Ще се грижа за вас.
Рискът е твърде голям.
Щях да съм вече мъртъв много пъти, нали?
Не, опасно е.
Вече съм убеден в това.
Няма да скучая.
Ще направя всичко за вас.
Когато закопнееш за дома ще ви заведа до океана.
Към Тихия, Индийския, към който пожелаете.
Ще се науча дори да се гмуркам, за да съм с вас навсякъде!
Гаспар...
Тогава последната изненада.
Това не е истински коралов риф, но с малко фантазия...
...може да се промени света.
Дори да е само своят, но все пак е добро начало.
Девизът на мечтателите.
Знаете ли какво се прииска сега? Истинска риба!
Можете ли да го уредите?
Готов съм да ограбя китайски ресторант
с воден пистолет, за да ви доставя риба.
Ще ми дадете ли 15 минути? - А-ха.
Роси!
- Да, скъпа, тук съм.
Ах, какво чудо!
Това е невероятно!
Благодарение на теб. Мечтателят Гаспар се завърна.
Каква красота!
Помогнете ми да избягам.
Да избягаш? - Да.
От него? Но защо?
Ако остана, той ще умре.
Ще умре?
За какво говориш?
Никога не съм го виждала толкова щастлив.
Срещнах го на стълбите. Не ходеше, а летеше на криле!
Точно така! Отведете ме
преди да се е върнал! Моля ви.. Трябва да се махна оттук.
Какво става, Лула? Какво ти е, миличка?
Отведете ме.
Лула?
Кои сте вие?
Къде е Лула? - Вече няма да вреди на никого!
Къде е тя? Отговорете! - Спокойно!
Къде е тя? - Вие сте под нейния чар.
Тя ви убива, както уби и Виктор!
Къде е? Кажете ми къде!
О, русалката, която живее в моята вана...
Богиня на гумените патици...
Кажи, какво ми се случи...
Защо се чувствам толкова добре с теб...
Вземи ме с теб.
Хей, какво правите?
Взимам й кръв.
Докато не е твърде късно. Искам да разбера как убива.
Но тя е в ужасно състояние! Можем случайно да я убием.
Ако умре - да умира.
Пуснете!
Махайте се!
Гаспар...
Гаспар, добре ли е?
Той умира.
Като всички твои жертви.
Той не е виновен.
Виктор също нямаше вина.
Милена! Елате, спешно е. Нуждаем се от вас.
Друг пациент е с инфаркт. Казва, че чува гласове!
Идвам.
Гаспар... Гаспар!
Аз съм. Ставай, трябва да тръгваме.
Давай-давай.
Ето я.
Къде е пациентът?
Какъв пациент? - По дяволите!
Баща ти и Анри го измислиха. Налях морска вода. Ето така.
Гаспар! - Да?
Ние сме надарени с дара на толкова безгранична фантазия,
че можем да променим света.
Побързай! Отведи я до Сена!
Ще я отведа. Но не към Сена.
Не!
По дяволите!
Къде отиват? - Какво ви касае?
Само искам да помогна!
Не разбирате ли? Той ще умре!
Ще умре.
Той ще я пусне.
В Сена. До Цветната баржа.
О, благодаря!
Давай, давай, догони ги!
Ама никаква фантазия! Никаква!
Цветната баржа.
Ало? - Току-що съобщиха:
кола с вана е видяна на селски път.
Кой? - Обходен път 613.
Веднага след Вю Шен. - По дяволите...
И това също.
Ето.
Пари и за горивото. Задръжте рестото. Благодаря.
Ако ви потрябва нещо, натиснете тук.
Имам същото. Ясно? - Да.
Мосю Сноу? Здравейте.
Аз съм Пиер Мартин - биолог от болницата Свети Андрей.
Възложиха ми да проуча перлите, които ми остави вашата позната Лула.
Надявам се, че сте получили флакона, който ви изпратих.
Оказаха се чисти перли, без нито един дефект.
И най -вече, по-скъпи са от злато и необработени диаманти.
Това съкровище по право принадлежи на вас.
В крайна сметка е проляла сълзи за вас.
Възстановявайте се. Довиждане.
Е... плавай!
Превод: Lud Bulldozer
"HIDDEN POWER" ® =subsunacs=