СВОБОДЕН ИГРАЧ Превод от Snow Queen - Yavka.net
Това, е Свободният град.
Погледнете този човек. Той е един от онези със слънчевите очила.
Хората със слънчеви очила са герои.
Те са двойно по-агресивни и този град е луднал по тях.
Толкова си секси! - Да, знам.
Вижте, това дори не е неговата кола
или жена му.
Хората със слънчеви очила могат да правят, каквото поискат.
Могат да ходят на мисии, да имат страхотна коса, прекрасни дрехи...
Те по-скоро излъчват мъжкарска сексуалност,
но не мисля, че имам предвид онази част.
Не и спрямо онази прекрасна дама.
Разбирате ли какво имам предвид?
Герой!
Казвам се Гай и живея в рая.
Цял живот съм живял в Свободния град.
Имам най-добри приятели, златна рибка и работя в банка.
Какво повече можех да искам. - Утрото е слънчево и небето е ясно.
Време точно за плаж, но не съм фен на плажа.
По-скоро бих останал до...
Всяка сутрин започвам деня
с най-вкусното кафе на света.
Кафе с бита сметана и 2 кубчета захар. - Истинска наслада...
Неочаквано горещо е, но това, е добре.
Сякаш губя девствеността си, но в устата.
Благодаря, че го правиш с любов. - С удоволствие!
Полицай, Джони! - Добро утро, Гай.
Желая ви приятен ден. Прекрасен ден.
Казваш, че никой не ги купува? Те са направо жестоки, по дяволите!
Днес е големият ден. - Ден като всеки друг.
На връщане ще видим.
Здравей Гай, текущата сметка, е 187,03.
За малко не стигат!
Всички казват, че е най-доброто кафе.
Чувствам, че ми се танцува лудо.
Обичам живота си и искам да остана в него.
Затова и се нарича зона на комфорт...
Джо!
Понеделник е, нали Джо? - Ти го каза, Гай.
Тук в Свободния град имам всичко необходимо.
Желая ви приятен ден.
Страхотен ден.
Благодаря. - С изключение на едно нещо...
Изглеждат щастливи. - Не се притеснявай, Гай!
И ти ще намериш някой. - Всичко е наред, но...
Имам чувството, че съм търсил цяла вечност, но не се случи.
Всички на пода!
Знам каква жена търся. - Нека позная.
Някоя необикновена, която ще се появи тук и ще е много секси?
Не мога да си го избия от ума и знаеш ли защо?
Аз не го искам. - Познай какво? И тя не иска.
Знаеш ли защо? Защото не съществува. Това е просто измислица.
Фантазия. - Точно така, прав си.
Нека никой не се прави на герой и всичко скоро ще приключи.
Какво ще кажеш за плаж след работа? - Разбира се, че ще отида.
Това ме прави толкова щастлив.
Какво откри? - Доказателство
за тайното място, която търсеше.
Имаш ли видео или снимки? - Не, но Антуон има.
Значи просто си ми загубил времето. - Някой иска да си играе.
Мислиш ли, че барманът ползва добър филтър? Може да се срещнем по-късно.
Не изгарям от желание да се показвам с теб, но благодаря.
Донесох ти нещо. Имам карта, показваща мястото.
Не знам как да вляза. Ако го направиш, има нещо, което би те заинтересувало.
Сега имам въпрос. Какво, му е толкова специалното в това видео?
Какво ще е специалното, ако последният въпрос е неуместен?
Просто шегичка. Забавлявай се.
Не се притеснявай, Айс Тии.
Наистина ли е загубеняк или, е джентълмен?
Това е въпросът.
Видя ли афишите с последния обирджия?
В 2.30? - Не, в четири часа.
Беше висок 2 метра, як и в отлична форма.
Имам чувството, че още е пред очите ми.
Леле, да бъдеш в големия град... Няма с какво да се сравни.
Изглежда, че ще вали. - Някой виждал ли е котката ми?
Винаги, е така в този град. Нападат и стрелят.
Всеки го знае. Но ако приемеш тези неща...
Ще имам добър ден, прекрасен ден. - Харесвам тази песен.
Това е нещо ново!
Това е тя! - Коя?
Казвам ти, Бъди, тя е...
Трябва да говоря с нея. - Чакай, чакай!
Те носеше слънчеви очила. - Е, и?
Такива хора не говорят с хора като нас.
Знаеш го. - Трябва да опитам.
Гай! Гай!
Чакай!
Скоро идва "Свободен град 2".
По-голям, по-лош, по-як.
"Свободен град 2, Касапницата". Поръчайте днес и получете бонус...
Приключихте ли? - Извинете, какво?
Затваряте ли? - Да.
Не забравяй да оставиш пари за късото си кафе след 4 часа, момиче.
Харесва ти играта, нали? Казах си, че си пристрастена.
Изглежда, всички са обсебени от нея. - Свободният град?
Не, имам дело срещу дистрибутора.
Но са ми нужни доказателствата за риска, така че...
Иска ми се да не затварям, за да чуя повече за това.
Кафе с бита сметана и две кубчета захар.
Средно кафе с бита сметана и захар.
Всъщност... Мисля, че днес бих искал да опитам капучино.
Капучино...
Харесва ми да го казвам. Звучи като водопад от букви.
Извинете? - Бих искал да опитам капучино, моля.
Средно кафе с бита сметана и захар. Това купувате всеки ден, винаги.
Ами... - Май някой ще бъде застрелян.
Полицай, Джони. Мислех да опитам нещо различно днес, разбираш ли?
Каквото и да е.
Просто го дразнех. Майтапя се.
Кафе със сметана и захар.
Само се шегувах.
Вярваш или не, просто се шегувам.
Мислиш ли, че ще се лиша от барманско ти изкуство?
Няма начин. Не е възможно.
Горещо е. Сякаш... Исус ми изми езика.
Преди да го допия, най-после ще кажа на баща си, че е достатъчно добро.
Много благодаря. Полицай, Джони. - Приятен ден, Гай.
Капучино...
Желая ви приятен ден. Прекрасен ден.
Всички на пода!
Никой да не се прави на герой и всичко скоро ще приключи.
Това е момичето.
Без очила, няма да сработи, ако опиташ да я заговориш.
Трябва да си със слънчеви очила, но ние не носим такива.
Мога да ги имам.
За какво говориш? - О, Боже, какво правя?
Здравейте! - Какво каза?
Здрасти. Нужни са ми очилата ви.
Имам нужда от слънчевите ви очила.
Имам нужда от очилата ви за момент. - Хей, какво мислиш, че правиш?
Какво сега, Сабине? - Той не е герой. Гръмни НПС-то.
Добре, помисли малко за това. Нали?
Отстъпи! Казах, върни се!
Не си в ред или какво? Бандитът съм аз, а ти си човекът, лежащ на пода.
Моля те, не ставай!
Казах, стой долу!
Не прави това, човече, няма полза.
Ти не правиш така! - Но ще го направя.
Какво ти става...
Глупава мисия. - Казах ти да му думнеш задника!
Веднага ще ги върна. - Казах...
Просто си почива. - Разкъсан е на парчета, мъртъв е!
Много съжалявам.
Ще оставя оръжието ти. Точно тук... Когато се събудиш.
Гай! Гай! Къде отиваш?
НОВА МИСИЯ: БАНКОВ ОБИР
Виждате ли това?
Искам пълния доклад на бюрото ми до петък.
Аз съм в играта!
Леле!
Ще се видим...
Кредит - 2187,03. - Какво е това?
Здравей Гай, текущата сметка, е 2187.03.
Маузър, виж внимателно това. - Какво е Киис? Какво не е наред?
Потребител взе очилата и уби човека.
Премахна го герой, който не е от играта.
НПС? Невъзможно. - Да...
Никой не може да прикрие участието му с някой аватар.
Ами, рестартирай, създай нов герой, оживи го и си готов.
Опитах, но... Не мога да го проследя.
Който и да е... Много е добър.
Трябва да го направиш отново, приятел.
Аз съм доста добър. - Ще се видим вътре.
Киис, какво искаш?
Обичайното. Корумпирано ченге с пистолет и мустаци.
Гадно ченге? Харесва ми. - Страх ме е да питам ти кой ще си?
Розовата ми козина, трябва да е много плашеща.
Ужасен съм. - Да го направим!
Сериозно, човече. Честно мисля, че с този костюм малко прекали.
Моля? - Добре, зайче. Моя грешка.
Ако искаш ли баунти? Ела тук!
Да вървим! - Ще ти дам бонбонче. Ела тук.
Да тръгваме. - Хайде, приятел.
Тук, е човекът със синята риза. - Синя риза? Да.
Здравейте, офицер.
Заек? - Красавец е, да.
Благодаря, това е мило. - Откъде се взе?
Мисля, че повечето е генетично. Имам голям късмет с естествената "обвивка".
Чуй, красавецо, не можеш да се разхождаш в този вид. Ясно?
И още нещо, не можеш да хакнеш аватар на НПС.
Против правилата на мисията е. - Прави играта да изглежда зле.
Направих около пет процента от това.
Свали тази кожа! - Но как да сваля кожата си?
Просто я свали. - Прекрати, каквото правиш, човече.
Какво? - Сериозно.
Всичко. Образ, въпроси... - Как?
Научи се! Ако не, ще те убия. - Защо?
И ще продължим да те убиваме. - Защо?
Ще разберем кой си. После ще те затворим за цял живот.
Не, че се оплаквам, но намирам това стресиране за много объркващо.
А това да те гръмна веднъж, как ще е? - Най-малко!
Не, братле!
Хайде, Синя риза.
Остават 3 скока.
Видя ли това? Малко е страховито. - Ще те проследя, Синя риза!
Ще те хвана. Ще се запозная с теб.
Чакайте!
Чакайте, мога да обясня всичко.
Взех очилата и мислех, че нещата са...
Има ли някой там? Има ли нещо там?
Знам, че звучи лудо, но е истина.
Може да бягаш, Синя риза, но не можеш да се скриеш.
Хайде, Синя риза, не можеш да избягаш на заека.
Ние сме топ хищници. Гоним, преследваме и улавяме плячка.
Твърде високо, твърде високо!
Искаш да си играем ли, Синя риза? Виж това.
Писна ми от тези игри, Киис. Да се погрижим за тази кучка.
Добре, разкарай го. - Вече го правя.
Давай, давай, давай...
Толкова ми писна ми от това.
Време е да си тръгваш, "бестселър"!
Не!
Боже!
По дяволите!
Не мога да умра!
Това беше сърцераздирателната история на човека в синя риза.
В това няма смисъл. - В кое?
Разпечатката от сървъра. Убих човек, а броят потребителите не се промени.
Грешка, нищо страшно. - Знам. Просто...
Трудно е да се оправи. - Той умря, ясно?
Не е нужно Антуон да знае. - Мислех, че трябва да знае всичко.
Не. Само продължението го интересува. Няма да му пука
или ще се ядоса, или ще обвини нас.
Не знам какво разбра за тази ситуация. Не каза ли също,
че си гений в MIT програмиране на игри?
Всичко, което правиш, е да се оплакваш.
Това, Маузър, е дълга и жалка история
включваща разбити мечти и отчаянието на момчето от колежа.
Не знаеш нищо за това.
Абсолютно си прав, смятам тази история за ужасна и скучна
и пълна с привилегировани бели момчета. Не тревожи Антуон с това.
Никога не сме предвиждали, че това ще стане.
"Свободен живот" по същество, е аквариум.
Хората, които играят се развиват. Наблюдаваме как натрупват опит.
В резултат на това, компютърът генерира действията на героите.
И прави всичко, ако имаме късмет. - В това е му е чарът на Киис.
Той няма представа, че е гений. - Не, Мили е гений.
Изкуственият интелект, е изцяло нейна идея.
За да стане малко по-лично, какво ви събужда сутрин?
Средно кафе с бита сметана и две кубчета захар.
И какво беше другото... О, да, ненаситно желание за господство.
Не се шегува. - Да!
Ами теб? - Кодът.
Код? - Да, код.
Но не просто да пратя някакви послания.
Обичам да мисля, че не просто пиша код,
а съм актьор, използващ двоичен код вместо думи.
Думите разочароват, но двоичният код никога не го прави.
Двоичният код е страхотен.
Шегува се. - Не!
Трябва да попитам има ли някаква връзка между вас...
Това включва ли... - Не!
Няма начин. - Не, просто...
Ние сме само приятели.
Играта ще я пусне "Сунами", най-големият дистрибутор в света.
Това е страхотно! - Да!
Здрасти, беше толкова тъпо. - Вече и в чуждите къщи ли влизаш?
Как работиш за тази гадна компания, Галактическа черна дупка?
Върви си. Не мога да говоря с теб. - Срам ме е, че ти действам така.
Не, Мили, не мога да говоря. Трябва да се фокусирам върху мизансена.
Ако наруша условията на договора, ще ме уволнят.
Антуон? Човекът, който ни открадна работата?
Не. Купи я и ще я покаже на света, нали?
Живееш в миналото. Трябва да продължиш напред.
Как да продължа? Как можеш ти?
Антуон открадна кода. Използва го за кървавата игра.
Не, Мили, защото честно, не съм толкова сигурен.
Играта, е сложна, красива и интересна
и може да стане популярна, но е толкова идиотска, че ми се плаче.
Може да създадем своя! - Мили...
Киис, той ни окраде и сега лъже, за да му повярва целия свят.
Мили... - Намерих улика.
Тя е на картата, която откраднах, и всичко необходимо, е да отидем там.
Мили, и на мен ми пука, като на теб...
Но от какво ще живея?
Има начин, да съм свободен, Голди.
"СВОБОДНИЯТ ГРАД"
Какво гледаш?
Кой си ти? - Не ме убивай, моля те!
Срещнахме се онзи ден. Ти слушаше страхотна песен.
Да, мислех, че си НПС. Как ме намери?
Причаквах те отвън до влаковата линия и те последвах.
Мамка му!
Мога ли да дойда с теб? - Да?
Господи, какво стана?
Това, че почти компрометира мисията ми.
Искам да кажа, как попаднах тук...
Където и да сме. - Имаш предвид портала?
Това изглежда скъпо. Леле!
Ти си специален човек. - Благодаря, ти - също.
Не се отдалечавай. - Добре.
Това ли е Северният полюс? - Чуй ме...
Гай! - Гай, човек, каквото й да си.
Знам, че си НПС, но съм заета да измисля как да открадна нещо.
Мога да ти помогна.
Работя сама. - Прекрасно е, но го мразя.
Освен това, като НПС нямаш шанс да стигнеш до по-високо ниво от това.
Здраво е... - Не прави това!
По-високо ниво? - Мили, Боже!
Виж това! Това е моето ниво, а това - твоето.
Боже мой!
Първото, е най-доброто или най-лошото?
Там буквално няма нищо. - Кое е най-високото?
Наистина ли? - Наистина.
Сега ти... Вземи си нещо. - Да.
Нещо друго?
Имаш ли опит? Остави пистолета! С парите?
Това, е Свободен град. Ако ти харесва да се разхождаш, отвлечи някого,
удари пешеходец по лицето. Измисли нещо.
Аз... Никога не съм наранявал невинни хора.
Признавам, че това е много мило и освежаващо.
Постоянно забравям, че си като кученце, нуждаещо се от помощ.
Благодаря. Лошите не са толкова лесни, нали?
Доста черна работа е.
Ако някога си изпитвал отговорност към света, ще се справиш.
За пениса ми ли говориш? Или имаш предвид Дик?
Той е Дик? - Казва се Антуон и е трън в задника.
Той съществува.
Виж, не знам дали някой го прави, но трупай опит, докато не те намерят.
Като герой? - Леко, тигре.
Ако не искаш да стреляш, обезоръжавай лошите. Така повишаваш нивото си
и пак ще си от лошите. - Добре, мога да съм от лошите.
Да играеш като новак, е много добре. - Добре.
Как да разбера, че съм на ново ниво? - Събираш 100 точки и минаваш.
Леле! - Да, знам.
Значи 21нива. Започвам днес. - Знам!
По дяволите.
Благодаря, приятел.
Здравейте, текущата сметка е 300,000
Здравей, Голди. Голди - Молди. Шибано добро утро, Голди.
Сега имам само три думи: Ново Явление в Света.
НПС вдига нивото си с безпрецедентни темпове.
Играе ролята на герой.
Хората по целия свят се чудят кой е този човек?
Не знам кой е този човек, но той е най-добър от играчите.
Не е аматьор. Счупи няколко рекорда. - Глупости.
Кой, по дяволите, е този човек? - Не знам, но е добър.
Да, той е добър. - Прилича на НПС,
но нивото му расте невероятно бързо. Дяволски добър е.
Този колоритен герой от видеоиграта "Свободен град",
привлече вниманието, превръщайки се в добрия човек.
Пайпър? - Кой е човекът в синята риза?
Абсолютно сте права. Човекът в синята риза.
Наистина, кой е той или тя.
О, Боже!
Световна лудост е завладяла сърцата на младите хора. Човекът в синя риза.
Ето един от тях. Искаш ли да кажеш нещо?
Денят не е само добър. Той е изключителен!
Това е добре казано. - Абсолютно добър!
Изглежда си решил днес да дойдеш на работа!
И на мен ми е писнало да го правя!
Каква е тази фланелка? Къде ти е вратовръзката и всичко останало?
Вдигам ръце. Приличаш на тъпак! Мисля, че изглеждаш ужасно.
Ти ли си помпа мускулите или някой те наду?
Съжалявам, но това не съм истинският аз. Разбрах някои неща.
Какво искаш да кажеш? Няма какво да му се разбира.
Лягаш си, събуждаш се, пиеш кафе и идваш на работа.
Утре ще направиш същото. - Момичето!
Боже мой! - Говорих с нея.
Жената със слънчевите очила? - Същата. Да!
Говорих с хора със слънчеви очила. Аз съм от един от тях. Аз.
Всички на пода. - Ти беше толкова секси!
Казвам ти, можеш да бъдеш повече от това. Ще ти хареса.
Ще си свободен да вземаш собствени решения...
В средата на нещо сме.
Неподходящо време.
Тези промениха живота ми. Могат да променят стила ти.
Знаеш, че не нося слънчеви очила.
Сега ще започнеш.
ПРЕКЪСВАНЕ ДИСПЛЕЯТ Е ДЕАКТИВИРАН
Шегуваш ли се с мен?
Сложи ги! - Не.
Иначе няма да разбереш какво става с нас.
Просто сложи си очилата и виж.
Ще видиш.
Хайде. - Не мога, разбра ли?
Съжалявам.
Ще ги задържа, задник. Писна ми. Сега изчезвай. Тръгвай.
Тръгвай и бъди мил, сър. Тръгвай, върви, върви.
Изчезвай от територията ми!
А ти...
Съжалявам. - Може да имаш някой по-добър от този.
Можеш да имаш правилния човек.
Може би не искам кой да е. - Правилно! Точно така!
Много от тях са ужасни. - Наистина са.
Те са ужасни. От вас зависи какво искате да направите.
Ти си най-добрият ми приятел, Бъди. Не трябва да се страхуваш.
Ако промениш решението си, аз ще съм наоколо.
Киис, човекът в синята риза е навсякъде.
Знам, кой е този човек?
Трябва да говоря с теб.
Съмненията ни се потвърдиха.
Не мога да го направя сама.
Вътре съм. Наистина го оценявам, Киис.
Добре, мястото е чисто.
Свързах се с мрежата. Ще отворя вратата.
Това би било улика, за да обвиним, Антуон в незаконно ползване на кода.
Ще я намерим и ще я вземем.
Играчът ограбва магазин за бижута в центъра.
Мога да ти осигуря 5 минути.
Да започваме.
Киис, ти си бог или гении?
Седя в тоалетна, сканирам периметъра и се чувствам като никой от тях.
Никога не си бил, докато не те помолих.
Добре. Програмата, която търсим, трябва да е на стената вляво.
Може ли да е тук? - Вземи я. Това ще е идеалната улика.
ИЗИСКВА КОНСУЛТАЦИЯ ЗА КОЛЕКТИВНА ИГРА
Киис, нужна ми е помощта ти.
На дисплея се движат малки точки. Мили, не мога да ти помогна.
Мамка му!
Ти си супер страхотен. - Просто ми се удава.
Беше ли яко или беше много яко?
Тук наистина, е красиво. Тази къща, е много хубава.
Какво правиш тук?
Откраднах видео, а сега се опитвам да не ме убият.
На кого говориш?
Тук има НПС играч.
Мили, в къщата няма такъв.
Всъщност си нараних ръката. - Залегни!
Съжалявам, много съжалявам.
Справяш се страхотно!
Леле!
Определено е време да тръгваме!
Имаш Глок в джоба си? - Не...
Какво? - Пистолетите са два.
Не мислех, че тези неща могат да летят.
Не... - Хайде!
Боже, мой!
Антуон
Добро утро, хора! Ти си уволнен.
Гадните зомбитата, се появяват отново. - Не ми пука. Друг проблем?
Ако искате ще ги изтрием... - Мамка му!
За кой точно говориш? Мили? Мили Ракс?
Не се тревожи. Това никога не е било на обложката.
Тя е освободена, партньорът й работи за мен.
Добре, пускай я. - Антуон!
Изглеждаш супер. Ами обсъждането на проблема?
Да ти приличам на крадец на мозъци?
Изтрий това глупаво изражение и ме чуй.
Чу ли за човека, от видеоиграта, приличащ на НПС.
Да. Човекът в синя риза, но ще се отървем от него.
Не, няма. Хората го харесват. Така че ще го покажем на медиите.
Като се върна, ще използваме аватарът му в продължението
Хора, ще правим нова версия с човека в синята риза.
Направете го наемник или нещо такова.
Антуон, в първата част няма такъв потребителски аватар.
Не се тревожи за това. Ще го ползваме в "Свободен град 2."
Антуон, ти каза на феновете, че "Свободен град 2", е продължение.
Каза, че героите ще бъдат същите и т.н.
Виж. Когато го казах, излъгах.
Слушай, Антуон, играта, е почти завършена. Не искам оплаквания.
Знам, гадно е, но разпознаването на IQ е блокирано, ясно? Не се тревожи.
Казвам, че бихме могли... Да направим нова, игра
Какво? Нова? Защо, когато мога да продължа тази?
Да, продължение. - Мислиш, че ще е по-добро?
Аз правя това продължение. Това искат хората.
Я, да ви попитам. - Добре.
Обичате пържено пиле, нали? - Не!
Ако го обичате, ще направя пържено пиле, и ако знам,
че е така, защо да го правя по друг начин? Например пиле на пара, нали?
Няма смисъл, нали? - Да. Безсмислено е.
Затова правя продължение. Пържено пиле, втора част.
О, да... Потекоха ми слюнките.
Ела тук, ела тук.
Не е нужно да се стресираш от грандиозната реклама на шампоан.
"Свободен град 2" ще бъде като "Джуманджи".
Добре.
Сигурен ли си, че не искаш повишение? Имаш подходящата квалификация.
Не, благодаря. Там, където съм сега, ми е добре.
Това ми харесва. Много добре.
Не, че те разбирам, но кой ще съм аз, ако не мога да ти плащам повече?
Антуон.
Кой е този човек?
Леле! - Моите жертви.
И не съм свършил.
Впечатляващо.
Защо правиш всичко това?
Аз мисля, че... Бях хванат в капан
и си искам живота обратно.
Беше толкова... - Спри!
Да. Докато не те видях.
Видях те... - Кой си ти?
Гай. - Не, кой си ти всъщност?
Аз съм Гай. - Но всичко това тук?
Преминаването на нивата толкова бързо.
Показа среден пръст на целия свят, с твоята игра.
Никога не съм показвал никакъв пръст на някой.
Никога ли не си го правил? - Не!
Можел си да опиташ. - Работих усилено.
Гай... Ти си просто невероятен хакер, който случайно е тук.
Още работя усилено... - Откъде взе аватара? Тази кожа.
Това е нещо като ген... Защо продължаваш да ми задаваш този въпрос?
Защо да не го правя?
Не, не, още. Не го прави, аз...
Това се случва в момента.
Знам, но не знам защо. - Знам.
Добре, забрави това. - Добре.
Не го мисли. - Да, добре.
Ами, имаме ли тайни помежду ни? - Да имаме.
Обичаш ли сладолед?
Не мога да повярвам, че никога не съм била тук.
Това е като тайна. Тук идваме само аз и приятелят ми Бъди.
Тихо е и сме в безопасност. - Да, в това има смисъл.
Без мисия. - Трябва да опиташ това.
Някои ме мислят за луд, но това, е любимият ми вкус.
Два, както винаги, моля. - Имаш ги, Гай.
Има аромат на дъвка. Мислиш, че съм луд, нали?
Защо? Разкарай се от главата ми! Аз обичам точно този сладолед.
Подиграваш ли ми се? - Не!
Никой не го обича. - Аз го харесвам.
Изглежда имаме връзка чрез сладолед. - Няма начин.
Леле! Наздраве! - Наздраве.
Каква е тази физиономия? - Няма да повярваш.
Слушай, когато чувствам, че езикът ми е зле на разсъмване,
Кафето е любимата ми храна,
но сравнено с това, изглежда като страдание.
Какво?
Нищо. Забавен си.
Аз ли? - Да.
Очевидно, но това направо ме зашеметява.
Забавното е, че зашеметява и мен. - Страхотно!
Знам много смешен нов виц. Искаш ли да го чуеш?
Моля те. - За гей и мъж в инвалидна количка.
Геят се опитва да убие невръстно дете.
"Спри!", казва инвалидът на гея...
Спри, къде го чу? - При един грабеж.
Портиерът каза на шофьора, че е смешен и аз го разказвам на всеки.
Искаш ли съвет? Тези груби шеги създават неприятности в този град.
Неприятности? - И този също е гаден.
Всичко е наред, но беше твърде странно.
Песните на Марая, сладолед с вкус на дъвка и люлки.
Твърде странно е. - Също и за мен.
Когато бях малка, бях обсебена от люлки.
Да пораснеш в семейство като моето...
Не искаш да го чуеш, нали? - Аз, искам да чуя всичко.
Докато растях нямах голям избор.
Винаги трябваше да печеля
Целият този постоянен натиск, знаеш ли, просто...
Но веднъж, люлеейки се рано сутринта в задния ни двор...
За част от секундата между нагоре и надолу разбрах, че избирам да бъда...
Свободна, както каза.
Наистина искам да те целуна, странно ли е това?
Искаш да ме целунеш? - Аз...
Страшно искам да те целуна.
Да ме целунеш страшно? - Не!
Не, не, не! Искам да те целуна хубаво, искам да кажа...
Аз съм идиот, говорещ идиотизми... - Не, не. Имам предвид...
Мислех, че имаш приятелка.
Не. - Добре.
Ела по-близо.
Това сега, е много по-добро от сладолед.
Мисля, че очакваш отговора ми. - Това казвам.
Беше страхотно. - Да. Най-хубавото.
Нека го направим отново най-скоро. - Да определено.
Може би в реалния свят.
Да, може би там.
Сбогом, Молотов.
Истинското ми име е Мили.
Истинското ми име... продължава да е Свободния Гай.
Мили, отвори. Мили, аз съм, отвори се, моля те.
Мили, аз съм, отвори.
Какво? - Ти беше права.
Беше права. - За какво?
Права си, кодът ни, не е в Свободния град и Мили...
Но той работи. - Знам, но нямаме доказателство.
Забрави го за момент. Казвам, че нашата игра "Свободен живот"
расте и се променя. Става реалност.
Да? - Той работи!
AI работи! Затова Свободният град, е реалистичен и хората са луди по него.
Разбира се, не изглежда същото. Няма водопади, няма пеперуди или еднорози,
Всички герои имат различен облик. Разбира се, че е така,
но кодовете им в играта не се променят.
Нашият код! Гай! Той нараства много по-бързо от...
Чакай, говориш за хакера с аватар НПС?
Мили, говоря за човека в синята риза...
Да? - Той не е играч.
Това е алгоритъм, който мисли, че е жив.
Технически той е жив.
Това е първата форма на истински изкуствен интелект.
Не! - Знам...
Не, не, не! - Да, да.
Гай! Моят Гай? - Твоят Гай.
Боже!
Това е страхотно. - Не, много е лошо.
Кодът му е 100,000 пъти по-голям, отколкото би трябвало.
Направихме го, Милс! Направихме го.
Всичко, в което искахме да вярваме, наистина се е случило. Нали?
Някои НПС имат личен живот.
Една барманка сама направи капучино.
Тоест, трудно е. Дори аз не го мога.
Дори с моката не се справям сутрин.
А Заличителят по време на играта,
написа мемоар с изявленията на всички генерали и патриарси...
Тоест, това е доста страшно, но е добре.
Трябва да празнуваме. - Няма да стане.
За какво говориш? - Оставих го да ме целуне.
Това е.
Извини, но откога харесваш целувките? - Гай.
Гай? - За първи път целунах нетоксичен тип
и разбира се дори не е реално.
За това няма бутон. - О, той натисна бутон.
Добре, много съм объркан...
Каква изненадва. - И също любопитен.
Ако оживим герой от видеоигра... - Добре, моля те спри с това.
Въпросът не само в целувката, а че е интелигентно същество.
Той е забавен, мил и толкова красив, какъвто не съм срещала.
Мили, изглеждаш, сякаш си получила отлична оценка на изпит.
Нима? И ти можеш да го направиш. - Вярно.
Леле, това е страхотно.
Мили, сериозно, ако разбера това, печелим Нобелова награда.
Боже мой! - Какво?
О, Боже, трябва да видиш това. - Какво? Какво е?
Антуон, той излъга.
Излъга, че ще използва кода в продължението,
но кодовете са като в "Свободен град 1".
За какво говориш? - Виж...
Той няма мисия, няма местоположение.
Тоест в "Свободен град 1" липсва 1 герой.
Втората част не е продължение. - А дубликат.
Определено. - Пускат го в понеделник.
Губим твоя Гай, кода ни... Всичко ще бъде изтрито.
Не може да го направи! Това е лудост! Той е интелигентна форма на живот.
Прецакани сме. - Може би не, ако...
Ако открием оригинала ще докажем,
че Антуон ползва лицензирания ни код незаконно.
Трябва да го намерим, преди да излезе продължението. Имаме 48 часа.
Търсих го Киис, знаеш, го. - Вярно.
Но сега и двамата имаме човека в синя риза, може би ще ни помогне?
Може би не трябва да го правим.
Мили, нищо няма да съществува, щом излезе продължението.
Целият му свят ще свърши.
Не мислиш ли, че той би искал шанс да я спаси?
Ето! - Благодаря ти.
Гай! - Гай, трябва да поговорим.
Какво стана с австралийския акцент? - Британският.
Мисля, че знам как звучи австралийският акцент.
Няма значение, какъв е акцентът ми сега. Това съм аз.
Добре. - Трябва да ти кажа нещо много важно.
За Мили? - Не!
Боже мой!
Това беше най-лошото нещо, което някога съм правил.
Може би това не е най-лошото.
Трябва да ти покажа нещо.
Добре.
Леле, винаги съм искал да дойда тук.
Някой да е виждал котката ми?
Това е Филис. Винаги губи котката си.
Това е Джо, приятел ми е, познавам го. Обясни ми какво е това място?
Няма по-прост начин да ти го кажа. Този град е игра.
Не е нужно да ми го казваш. Знам, че е игра и ти играеш в нея.
Да, прав си. Направих го, но това не беше просто игра.
Това тук е играта. Видео игра, това е всичко.
Така, че целият свят е игра.
Да. - Ние също ли само играем?
Не точно.
Само аз съм играчът тук. Всички останали, са в реалния свят.
Ти съществуваш само тук. Затова никога не напускаш Свободния град.
Наричаме те НПС. - НПС?
Ченгето и партньорът му ме нарекоха така, какво е НПС?
Всички на пода!
Никой да не се прави на герой и всичко скоро ще свърши.
Не разбирам. - Ти си герой, който не е от играта.
Създал те е някой от реалния свят, по свой образ и подобие, за да си тук.
Чакай. Дали съм разбрал правилно това, което току-що ми каза?
Доколкото разбирам, казваш, че аз съм фалшификат?
Целият този свят е фалшив и даже не съм главен герой, а просто идиот.
Кой стои след мен?
Мили, защо казваш това? Аз те обичам!
Вярваш го, но само защото, е част от програмата ти.
Гай, трябва да ме изслушаш.
След два дни, всичко ще свърши завинаги.
В продължението, целият град ще бъде рестартиран.
Ти и всички НПС ще изчезнете завинаги. Трябва да ме изслушаш!
Цял живот чувствах, че искам нещо повече и тогава те видях.
Знаех, че съм прав, бях прав.
За момент се почувствах страхотно.
Знам. - Не знаеш, защото не сме еднакви.
Не каза ли това, което току-що казах?
Беше напълно права.
И така, какво съм аз?
Ти не си...
Не си! - Може да не съм реален, но...
за секунда се чувствах се пълен с живот.
Всичко е наред! Аз съм истински жив.
Докладът да е на бюрото ми до петък.
Защо ви е отчетът? За какъв бизнес става дума?
Боже, да си в големия град...
Мисли за душата си. - Виждали ли сте котката ми?
Някой да я е виждал? - Котката? Не.
Не Филис, не съм, но имам революционна идея.
Затваряй проклетата врата! Ако бяха много, те щяха да се катерят,
да направят кула от котки и после щеше да отвори ключалката.
Нямат големи палци, Филис. Нямат палци!
Не разбирате ли? Никой от вас ли не разбира?
Нищо от това няма значение и не е имало!
Всички сме фалшиви! Тази сграда, е фалшива! Улицата, е фалшива!
Тази кола...
Полицай Джони! - Приятен ден, Гай.
Здравей. - Добре ли си?
Влизай.
Ето, вземи. - Благодаря.
Бъди, какво би направил, ако разбереш, че този свят не си истински?
Какво имаш предвид? - Просто ми кажи.
Добре, мога ли да се преструвам на призрак?
Сигурно.
Ще изглеждам като сега или като умрял? - Не знам.
Като на погребение ми... - Не знам.
Ще мога ли да работя в града? - Да се върнем на темата.
Гай! Аз не съм призрак.
Много добре казано, но... - Да.
Схванах. В смисъл, този, който съм сега,
просто се опитва да помогне на приятел.
Казвам, че... Има ли значение дали съм реален?
Какво казваш? Какво от това? - Какво от това.
Но ако не си истински, това значи... Че нищо, което правиш, няма значение.
Добре. Аз седя тук с най-добрия си приятел.
Опитвайки се да му помогна да преживее това.
Добре, тогава. Дори да не съм истински,
този момент е реален.
Точно тук и точно сега.
Този момент е реален.
Какво, е по-реално от човек, опитващ се да помогне на някой, който обича.
Ако това не е истинско...
Тогава не знам какво е истинското.
Познаваш ли други охранители? - Не, защо?
Приятелю, нека прекараме един добър ден.
Страхотен ден.
Гай, какво търсим тук? - Видео за приятелката ми, Мили.
Това място е плашещо.
Не знам как се държи това нещо?
Имаш нещо, което искам! Ти можеш да помогнеш
Как попаднахте тук? - Спокойно. Знам, че си охранител.
Джими? - Казва се Луиджи.
Това е временен псевдоним. По-бързо се запомня.
Нужно ми е видеото и ти ще ми го дадеш.
Познавам те...
Ти си човекът със синята риза? - Да.
По дяволите, ти си човекът в синята риза.
Това си ти! - Да.
Обичам те! - Нима?
Тоест обичам играта, а ти си супер!
Вземи, каквото искаш. Още нещо...
Тим, слушай, трябва да видиш кой е тук.
Тук е Гай, Същия, който гръмна бандита в банковия обир.
Какво ще кажеш за моите фенове, Гай?
Какво? - Идеално. Какво става?
Гай сигурно иска да види това, което се намира в тайното ниво.
На кого говориш?
Прекрасно, това е... то е... Точно като Гай.
Прав си. - Ти си Гай.
Опитваш се да откраднеш програмата за това момиче, Молотов.
Казва се Мили. - Да.
Как? - Мили.
Какво става? - Откъде да, знам?
Слушай, за първи път държа пистолет. - Добре.
Това доказва, че отдавна игрите не са забавни. Чудно, как не съм я видял.
Всичко е тук. Проверих. Наистина, е страхотна.
Това всъщност, е изяло изцяло нов свят.
Наистина ли не е кървава?
Може ли да направиш едно - единствено, едничкото, което съм правил?
Можеш ли да вземеш лицето и длъжността ми, когато играех това?
Защо да не изглеждам като мен?
Определено няма да е същото. - Ами да.
Идеално, би ли казал: Знаеш ли кое време е?
Знаеш ли, кое време е? - Знаеш ли, кое време е?
Знаеш ли, кое време е! - Време за престъпление, скъпи.
Време за прест... Не мога да кажа това.
Да не ти пука. Сам ще го кажа.
Знаеш ли, кое време е? - Не.
Време за престъпление. Мамка му!
Точно сега ли прахосмукачиш? Не си почиствала от година.
Играя моята... - Просто не те разбирам!
Боже! - На 22 още живееш при мен. Няма Бог!
Съжалявам, Гай. - Благодаря.
Господин Бътън, трябва да тръгваме.
Не, не. Трябва да ме убиеш. - Така ли?
Трябва да ме убиеш. Моля те, убий ме.
Хайде, стреляй, стреляй! - Не, свали пистолета.
Няма да нараня никого, аз съм добрият човек.
Какво каза?
Това е дълбоко... - Не, не.
Мога да го усетя, а ти?
Дойдох тук да ти кажа...
Знам какво искаш... - Не искам това.
Да, искаш. - Това е докосване.
Лошо докосване... - Да.
Да, това си ти.
Когато бях в Свободния град, беше доста забавно.
Искам ти да го направиш. Движението ти, е почти мръснишко.
А какво ще кажеш за ръкавиците?
Това сигурно те нарани. - Да, наранен съм.
Изглежда ме повреди. - Имаш красива къща.
Искам да го оставиш, Гай. Не?
Искам да го оставиш. - Сбогом, господин Бътън.
Не можеш да го ползваш!
Не смей да го докосваш! Кълна се в Бог, че ако го докоснеш,
ще си на лечение до живот!
Не, това е специалното ми място! Не го прави!
Мили, моля те...
Моля, събудете се от тази кома.
Знам, че този свят е само игра. Там получаваш нужното ти,
но там има хора, които са всичко за мен.
Ако успея да ги спася, ще го направя.
Трябва да се събудиш. Моля те.
Мили, съжалявам, но мисля, че... - Гай?
Така ме изплаши. Ужасен съм. - Съжалявам, но...
Ти можеш да откраднеш всичко от друга реалност. Аз, също.
Искам да ми разкажеш за това?
Донесох ти подарък. Нямах време да го опаковам.
Какво?
Казват, че този чудесен НПС може да убие всеки.
Не ви оставя и 50 процента шанс, да избягате, нали.
Когато бях създаден, обикновено убивах всички второстепенни персонажи.
После мисля, че станах по-малко лош.
Кой, по дяволите, знае кой, е човекът в синята риза, но казвам ви...
Само заради НПС играя на тази игра.
Играта не е създадена за такива неща. Той играе ролята на добрия.
Той също е хит и го искам в целия комплект.
Той ме накара да осъзная, че може би скоро ще мислим за ролите на НПС.
Човекът в синята риза, е символ.
Хората могат да играят като него. - Това е като Yi-Fi
С други думи, не забравяйте: Всичко е възможно.
Мисля, че има страхотни очи. - Така е. Такива пиксели са трудни.
Трябва да приличаме повече на него. - Просто не можеш да спреш човека.
Той е мъртъв, чухте ли ме?
Сложете човека! Сложете го на екрана.
Нека видя колко е мъртъв!
Да, ти Синя риза си толкова гаден!
Мислех, че го харесваше. - Не ми говори!
Хората се прехласват по този загубеняк в Туитър, а вие не правите нищо!
Добре, Свободен град 2 има 60%...
16%? 16%, това е много лошо.
Имаме 48 часа до пускането. - Може да е вирус.
Да, вирусът може да бъде отзад и отпред едновременно.
Стига с това!
Всичко това за добрия човек ни влияе отрицателно.
Лошо е за франчайза и искам да изчезне.
Няма значение кой е, махнете го! - Не можеш.
Извинявай, какво? - Не можеш.
Защо? - Защото не е хакер, Антуон, а НПС.
Казваш, че всички глупости за самосъзнателен НПС са реални?
Да. Не знам как или защо, но е реално.
Добре, добре, добре...
Измислих.
Как да го изкараме от играта! Как да нулираме този AI?
Идеи, хора. Хайде дайте идеи!
Може да рестартираме сървъра. - Продължавай.
Ако рестартираме, той ще се върне в началното си състояние на МПС.
Решението!
Антуон, говориш за унищожаване на първата форма на изкуствен интелект.
Скъпи. Това ме кара да губя пари, така че не ми пука
даже, да е шибаният Арнолд Шварцен-Вейдър.
Направи каквото трябва. - Не можеш.
Не можеш да го направиш - Добре тогава...
Ще източа от вените му последната капка жизненоважна субстанция.
Тялото му е много впечатляващо.
Нима?
Този свят е истинско райско място.
Боже мой, това е.
Това е оригиналната програма. Това доказва, че нашият код е в нея.
Имаш ли представа как би изглеждал?
Виждал съм това място. - Какво?
СИСТЕМАТА СЕ РЕСТАРТИРА
Какво искаш да кажеш. Как е възможно...
ДАННИТЕ СА ИЗТРИТИ
Мили, Мили...
Успях, Свободният град е изключен.
СВОБОДЕН ГРАД ОФЛАЙН
Какво става?
Мамка му!
Сбогом, човече в синя риза.
СВОБОДЕН ГРАД РЕСТАРТИРАНЕ
СВОБОДЕН ГРАД ЗАРЕЖДАНЕ
Хайде, хайде, хайде...
Много гореща и изтощителна престрелка
Според оценките, индустриалният сектор
ще засегне много невинни хора във вторник сутрин...
Каква, е разликата между лате и черно кафе?
Никой не знае. Желая ви приятен ден, страхотен ден.
Гай, може ли да поговорим? - Какво иска тази с очилата?
Не знам, продължавай. - Гай, познаваш ме, помниш това.
Каза, че си виждали тази карта преди. Трябва да знам къде.
Данните са изтрити, но още са в главата ти.
Моля те, опитай се да си спомниш. Много е важно.
Моля те, Гай, помисли. Сладоледът, люлките...
О, Боже, той обича люлки. - Люлките са в парка, там е чудесно.
Била ли си там? - Да, ядох сладолед с аромат на дъвка.
Обичам сладолед с аромат на дъвка. - Той обича този сладолед.
Да, знам, бяхме там заедно, помниш ли?
Моля те, Гай, имам само теб.
Съжалявам, госпожо, мисля, че говорите с грешния човек.
Желая ви приятен ден. Страхотен ден.
ЗАПАЗВАНЕ
Здравей. - Намерих нещо.
Гледах кода на Гай и там има още нещо.
Дори сега, след като се събуди. - Какъв е смисълът?
Гай бе истинско чудо, но не можем да го докажем.
Опитах, прав си, всичко свърши. - Не, Мили, изслушай ме.
Рестартирането на сървъра не изтрива IA кода.
Трябва да унищожиш сървъра, за да го направиш.
AI, е още е там. Само трябва да се активира.
Видях го, но е забравил всичко.
Изпратих разпечатка от проследяването. Погледни я. Тя обяснява всичко.
В играта, поведението на Гай е много по-сложно и размера на кода нараства.
Той е заседнал в Свободния град, и живее в този свят.
И поради тази промяна, той оживя. Защо?
Тогава се сетих за героите в "Свободен живот".
Този герой, Гай, нарекох "Рогът на любовта",
Създаден е така, че никога да не срещне правилния човек.
Това е част от програмата на героя.
Той не престава да се надява, че ще я срещне момичето от мечтите си.
Но не е за момичето. По-скоро, е за човека, седящ до нея всеки ден.
Един ден, ти позволи това да се случи.
Той те срещна в Свободния град и откакто те видя, вече не беше същият.
Трябваше да се чувства потиснат, но се почувства пълен с живот.
В крайна сметка той наистина е жив. Ти ги промени, Мили.
Промени кода му и мисля, че можеш да го направиш отново.
Ти го оживи, Мили.
Ти го оживи и той е жив, защото срещна единствения човек.
Желая ви приятен ден.
Прекрасен ден. - Благодаря.
Всички на пода!
Никой да не се прави на герой и всичко скоро ще свърши.
Всички, освен теб.
Тръгвам! Схванах!
Никога не съм викал полицията! - Аз им се обадих.
Дръж се като заложник. Преследват ме 3-ма от лошите.
Ченгетата ли ни преследват?
Има нещо в теб, Гай. - Нищо няма в мен.
Не очаквам ти... - Това не ми харесва.
Не си забавен. Ти ме търсиш всеки ден.
Заслужаваш много повече! - Повече?
Искам да си спомниш.
Защо ме следиш. Как знаеш името ми?
Сложи ги! - Не са ми нужни. Не искам.
Наистина си трън в задника. - Добре, добре.
Хубаво.
БАНКОВ ОБИР
Боже, що за очила са това? - Слушай внимателно.
След няколко часа това място, всичко, което познаваш, ще изчезне завинаги.
Моля те, не може ли да си ходя? Никога не съм те виждал.
Искам да кажа, видях всичко това, но не мога да я опиша.
Въобще нямам думи за това.
Зарежи това!
Сега се сещам. - Добре дошъл обратно.
Не, спомням си всичко.
Ела с мен.
Правя това всеки ден толкова дълго, че забравих защо.
Виждаш ли това? Погледни там.
Боже мой.
Боже мой! Антуон крие оригинала зад хоризонта и го прави невидим,
но забрави да изтрие рефлексите ти.
Това още се случва, Гай, само че не можеш да го видиш.
Мисля, че е раят, за който съм мечтала.
Не може да преминеш водната бариера. Аз опитах.
Имаме нужда от помощ.
Антуон е измислил как да го скрие така, че никой да няма достъп до него.
Не мога да повярвам, че е толкова умен.
Спокойно, Киис. Съсредоточи се. - Добре.
Откривам, че програмата преминава хоризонта, но играта остава до плажа.
Мислиш ли, че можеш да намериш "вратичка"?
Ще ти трябва мост. Ти отиди на плажа, а аз ще направя останалото.
Мили, внимавай. Антуон е гадняр, но не е глупав.
Ако узнае какво правиш, това е краят. - Прав си.
Здравей, Мили и невидимия друг. Хрумна ми нещо.
Дали да не му отнемете всички НПС?
Всички, съберете се.
Благодаря ви, че дойдохте.
Това, което ще ви кажа, трудно ще разберете.
Наистина, е трудно за разбиране.
Но не ви ли омръзна да живеете в тази реалност?
Не ви ли писна да стрелят по вас? - Писна ни.
Да сте заложници? - Никога повече.
Да бягате? - Свърших с това.
Да ви обират, наръгват, да сте жив щит?
Да, писна ни!
Бъди! - Извинявай.
Какво искаш да кажеш, Гай?
Това, че нещата в града не трябва да са такива. Може да са различни.
Различни. Как? - Като начало мисли, че няма заплаха.
Свали ръцете си. Схващаш го. Продължавай.
Виж, ето почти успя. - Да, почти успя.
Не, така се чувствам се по-естествено.
Ами, ако някой се появи с пистолет? Това може да ми спаси живота.
Какво ще стане, ако човекът с пистолета не се появи.
Кой е човекът с пистолета? - Има много момчета с оръжия.
Хора, какво ще стане, ако светът не бъде толкова страховит?
Ако можем да променим това? Мили!
Колко пъти дневно се обират банки в твоя свят?
Това рядко се случва, Гай. - А трупове, Мили, виждала ли си?
Колко са на час? - Няма никой, Гай.
Ами насилие с оръжие? Виждате ли много такова при вас.
Всъщност, това не е сериозен проблем, Гай.
Не очаквах това. - Истина е, това са глупости.
Смисълът на това, е да сме зрители на собствения си живот.
Можем да правим каквото поискаме.
Всички не сме като теб, Гай. - Това не е вярно.
Това, което е вътре в мен, е и вътре във вас.
То е вътре във всеки от вас.
Искам повече от това, само да приготвям кафе.
Искам да направя... - Капучино.
По дяволите, разликата в света. - Това далеч, е по-добре.
И топъл шоколад - Боже!
Така е! - Почни отсега.
Ако преминем през тази вода, има свят, в който можем да бъдем свободни.
Трябва да изберете какви да сте. Можем да сме по-добри.
Трябва да се борим за това! Да се борим заедно!
Да!
Винаги правите това, което се очаква от вас. Тази гадост свършва днес!
Да!
Наистина не знам какво искам да правя, но ми харесва.
Хайде, хора, време е да тръгваме.
Време е да тръгваме.
Всички на пода!
Ехо?
Къде, по дяволите, са всички?
Здравейте?!
Къде са всички НПС?
Играх "Свободен град" три години и никога не съм виждал нещо подобно.
Досега не знам дали съм забелязвала, че липсва НПС.
Не знам дали това, е теория на конспирацията,
но много хора казват, че човекът в синя риза дори не е играч.
Че всъщност е AI. Той е AI?
Всъщност, е AI. Всъщност е жив.
Ето защо човекът със синята риза, е навсякъде.
Антуон, ако гледате, моля, поправете играта.
Най-вече върнете човека в синята риза.
Боже мой! Антуон, трябва да видиш това.
Опитваш се да откраднеш програмата за това момиче, Молотов.
Казва се Мили. - Как?
Мили!
Добре, имам го! Имам те, имам те!
Маузър, постави го на екрана. Сложи го веднага.
Хайде, бързо. Да! Ето го.
Разхожда се в Свободния град с играч, момичето Молотов.
Псевдоним на Мили Ракс.
Тя не е ли старият партньор на Киис? - Да.
Всички казваха, че е отчаяна след гадната история със "Сунами".
Рестартирай Молотов. Веднага! Опитвам се колкото мога, но...
Сметката й с точки, е малко особена.
Нямам достъп. - Тогава я убивай във всяка игра.
Да, точно това казах. Убий я. Убивай я с всичко, което имаме, ясно?
Ами в това е проблемът. Ние нямаме нищо.
За какво говориш, Маузър? - Нямаме защита.
Нямаме полиция, армия... Нищо.
Това се опитвах да ти кажа. Така всеки НПС може да се промени.
Хора, първото кафе е от мен.
Благодаря ти. - Да ти е сладко.
Давай, Гай, давай, давай!
Изглежда, че стачкуват.
Не, не е. Това е част от плана му.
Знаеш ли какво? Ще го убием в играта.
Спри го, убий го, довърши го. Веднага.
Това значи, че ако аватарът умре, играчът наистина умира. Това ме плаши.
Не ми пука.
Сър, нека изясним. Считате ли подходящо да си тръгнете?
Не си ли търсиш ли някаква група приятели, за да играеш в колектив?
Да, точно това търся. - Ами създай група.
Искаш ли да дойдеш в "Кеч Фрейс"
Да. - Добре, на три!
Едно, две, три. - Захващай се със задачата!
Някой да намери този крадец!
Добре, хора, чухте ме. Време е за шоу.
Това място не хубаво.
Той знае къде отиваме.
Хванах те, Гай. Съжалявам. - Не се притеснявай.
Това също ще полети срещу теб. Започвам.
Следвам те. По-добре да се приготвиш.
Даже и да минеш през това, всичко ще приключи.
Хайде, хайде! Киис, ако си там, помогни ни малко, моля те.
Мамка му! Кой направи това? Кой го прави?
Не си играй с мен! Сериозно!
Не мога да работя под напрежение!
Хайде!
По-бързо!
Проверих протокола за сигурност. Няма хакване.
Това е невъзможно.
Искаш да се откажеш? - Не. Продължавам да търся.
Добре.
Нямам представа къде бяга този глупак. Аз - да.
На южния бряг в Палм Бийч. - Глупаво е. Там има само вода.
Не може да премине границата. Освен ако няма нещо там.
Антуон, има ли нещо там?
Зарежи това! Партньори, време е за ПИЧ!
Все още работим по това. Бих го направил сам, но е перфектен.
Стартирайте програма ПИЧ. Веднага!
Пускаме го, макар и с половин мозък. Без това рядко го ползва.
Стартирайте програма ПИЧ.
ПИЧ
Какво ще правим сега? - Ще потърсим моста.
Мислиш ли, че бих платил за всички нощи, когато отиваш в тоалетната?
Помагаш на Мили Ракс през цялото време.
Търсеше вашата програма. - Каква програма, Антуон?
Не използваш нашия код, нали?
Ако е така, как е задействана оригиналната програма?
Или пропускам нещо?
Оставете ни насаме.
Добре, Киис. Нека говорим открито.
Ако не се докопам до този тъпак сме свършени.
Антуон, не знаеш кой го прави. - Да, знам!
Проверих числата, мрежовия трафик, контролите.
Случвало ли ти се е нещо да си заслужава повече от числата?
Какво струва повече от числата? Парите? Използвай ума си, братко!
Парите са числа, нищо друго няма значение.
Трябва си ми благодарен. - Аз ли да благодаря?
Открадна работата ни и печелиш от нея. - Ти ползва сайта си да го извлечеш.
Веднага прекрати това и заеми мястото си до Императора.
Разбираш ли, братко? - Да, разбрах те... братко.
Нуждаеш се от мен. - За да направя това.
Това е Киис.
Какво по дяволите беше това? - Антуон, виж играта, хакната е.
Значи си по-умен от това, Киис?
Сега се биеш, а не играеш.
Защо тя още е в играта, човече? Премахни я. Веднага!
Искаш ли да махнем всички играчи? - Махни ги от играта. Веднага!
Анулирай всички акаунти на играчи. Къде, е програма ПИЧ?
Охрана! Той напуска. Отпишете го!
Гай! - Мили!
Махат ме от играта! - Какво става?
За всички, които те гледат, трябва да продължиш.
Чакай, ще мога ли да те видя ли отново?
Намери моста. Покажи на света програмата ни, това е доказателство.
Ако го направиш, с Антуон е свършено. - Ще го направя.
Какво по дяволите?
НЯМА ВРЪЗКА Какво става?
ИЗПРАЩАНЕ НА ДАННИ.
Ей, хлапе!
ПИЧ
Добре, нека запомним този момент, преди да бъдем уволнени.
Кеч Фрейс! - Кеч Фрейс?
Нека ти кажа. Кеч Фрейс, е като "Кеч Фрейс". Това е много яко.
Хайде, Гай. Не мога да ти помогна.
О, не, не, не.
Гай, дойдох възможно най-бързо...
Кой е това? - Не знам.
Той е славен.
Изглежда точно като теб, но е много по-добре.
Много, много по-добре. - Благодаря.
Не сега.
На твое място, не бих го правил, Бъди. - Само го докосвам.
Не! - Нима? Защото аз съм и твой приятел.
Мисля, че това не е добре! - Благодаря.
Гърдите му са толкова твърди, а кожата - толкова мека.
Тръгвай си. - Добре.
Ще направя една обиколка!
Не, не, не!
Не мога да помогна!
Играта свърши. Кеч Фрейс! - Не знам...
Хайде, човече, ставай! - Ставай!
Има три неща, които харесвам в живота.
Да сритвам задници, DVD и това да съм тук.
По дяволите!
Дай му боздугана, брат! - Довиждане, Гай!
По дяволите, не очаквах това.
Ставай! - Мамо, предстои най-хубавото.
Продължавай играта.
Щит.
Мили, Боже!
Това е изумително!
Човече, това е фантастично! - Да!
Взе лазерния меч, нали?
Това е лазерен меч, нали? - Да.
Гай!
Да! Да! - Да, това е, ставай Гай, хайде!
О, боже.
Шегуваш се!
Изумително. Ела да погледнеш.
Да, навсякъде има блестящи неща.
Да, погледни. Слагат ги в снакса.
Да, това те завладя.
Бъди свободен, скъпи човече.
Да вървим. - Къде отиваме?
Не мога да му позволя да мине през моста.
Искаш ли да го довършим заедно?
Дори да не знам за какво става дума, винаги идвам с теб.
Да тръгваме!
СЛУЖЕБНО СТЪЛБИЩЕ ОГРАНИЧЕН ДОСТЪП
Служебното!
Антуон, хайде човече, какво правиш?
Къде са сървърите на "Свободен град 1"?
Антуон, какво, по дяволите, правиш?
Ако излезе извън хоризонта на програмата, губя всичко.
Значи ти открадна кода! - Благодаря за разговора, гений.
Къде са сървърите?
Всички са тук, но не разбирам всичко това.
Този ли е? - Да, но как ще...
Бягай!
Антуон!
Спри!
Полицай Джони! Хайде!
Къде са сървърите за океана и руините на моста?
Мога ли ти кажа, че не може просто да ги унищожиш.
Да, защото това, е моята игра! - Не, не е.
Това е играта на Киис. Ти знаеше това.
И знаеш ли какво? Киис, е моя човек. - Охрана!
Ескортирай този бивш, "усърден" сътрудник до изхода.
Никога не ме наричаш с името ми.
Гай!
Бъди! - Не, спирай! Можеш да го направиш!
Цял живот съм бил уплашен.
Сега не ме е страх.
Съжалявам.
А аз - не.
Това бе най-добрият ден в живота ми.
Вземи тази програма.
Покажи им това.
Охранителят беше точно там.
Проклет виртуален диктатор!
Направи го!
Да! Стигна в този свят
Антуон, спри!
Свърши се!
Той го направи!
Сега имате програмата и всички ще я могат да я видят...
Ще се съдим, нали?
Най-вероятно. - Страхотно.
Знаеш ли какво? Това нещо, точно тук
е нещото, за което ще ви пука.
Останалото ниво от Свободния град, всичките ви малки приятели,
включително и цифровото ти гадже.
Това е последният сървър. - Виж...
Искам само оригиналната програма и хората в нея.
Какво ще получи Антуон?
Всичко останало. - Ще се престоря на тъпак.
Получаваш правата върху кода и печалбата.
Просто ми върни останалото от Свободния град.
Позволи ми да изградя свой собствен свят.
Но какво ще стане със "Свободен град 2"? "Свободен град 3"?
Всички наказателни производства? - Всичко е твое, но остави брадвата.
Това е най-тъпата сделка в историята на тъпите сделки, нали?
Тоест губите милиони долари. Защо някой би направил това?
Киис и аз създадохме нещо страхотно.
Не са ми нужни пари, за да се доказвам.
Свърших да играя вашите игри, Антуон.
Време е да играя моята.
Разбрахме ли се?
Ставащото днес, не върви по-правилния начин.
Продажбите на "Свободен град 2" продължават да спадат.
Има съобщения за грешки в кода. Забавяне в нощните игри.
Антуон, и възложителят "Сунами" се обвиняват взаимно за провала.
Провал. Тоест провал и край.
Не беше ли зает с кода?
Като стана дума, посетителите се удвоиха и се справяме трудно.
Това е страхотно. - Кой би казал, че толкова хора
искат да гледат видео игра, в която героите не стрелят?
Тя веднага ще направи една. - "Джак"
Да, скъпи, ако и ти се включиш.
Междувременно играта "Свободен живот" стана толкова известна.
Играчите са завладени от играта на наблюдение,
опитвайки се да взаимодействат с човека в синята риза,
който вече не е на заден план...
Хей, Мили!
Би ли искала да пийнем по кафе?
Наистина трябва да се съсредоточа върху играта.
Кафе? - Добре, тогава...
Ще ти вземе едно.
Киис... - Знам, средно със сметана и захар.
СВОБОДЕН ЖИВОТ
Здравей, скъпи и ти също!
Продължавах да се чудя, кога ще те видя отново.
Да, напоследък животът наистина беше луд.
Имам 3 сладоледа с аромат на дъвка дневно, безплатно до живот.
Леле!
Здравейте, хора. - Здравей.
Виж, Гай, аз...
Трудно ми е да каже това.
Тогава аз ще го кажа.
Гай...
Ти беше жива загадка.
Вкусът ти към сини ризи,
звездни певици с 5 октави,
наистина, наистина ме привличат,
но не мога да прекарвам цялото си време с теб.
Създадох този свят, но не трябва забравям, че трябва да живея.
Виждащ ли? Не беше толкова трудно.
Какво ще правиш?
Всичко, което искам. Благодарение на теб.
Аз съм заседнал тук, но ти не си.
Обичам те, Мили.
Може би моята програма е тази, която говори, но познай какво...
Някой е написал тази програма.
Аз съм като любовно писмо,
но някой друг е авторът.
Ти го оживи.
Ти го оживи и той е жив, защото е срещнал човек, когото чакал цял живот.
Исках да е истинско...
Така че бях вдъхновен...
От теб.
Жената на неговите мечти... Беше като тази в сънищата ми.
Знам, че обичаш сладолед с аромат на дъвка и всички онези хубави неща,
които можеш да намериш в класическа песен на Марая Кери.
И както винаги просто ще ти я тананикам.
Време беше!
Киис!
Какво има?
Всичко наред ли е, малък Гай. Изглеждаш малко развълнуван.
Добре съм, можеш да ме пуснеш. Благодаря ти.
Много си мил.
Добре съм, но...
Липсва ми моя приятел.
Ходех по такава улица всеки ден, но само той носеше униформата си.
Беше пълен със здрав разум.
И аз мога да имам униформа. - Да, така е.
Но това изобщо не е едно и също нещо.
Разсмях се от сърце!
Гай!
Бъди? - Боже мой, Гай!
Приятелю, мислех, че те загубих. - Не, не си!
Преди малко бях на моста към нищото. Мислех, че животът ми е свършил.
В следващия момент се събудих летящ в средата на магически облак
и тогава някак си стигнах до това истинско райско кътче.
Човече, тук се чувствам много добре.
Преди два дни яздих кентавър.
Може да звучи странно, но беше наполовина човек и наполовина кон.
Направих, както каза и ето ме тук. - Аз и Пич - също.
Приятелски жест! - Мой приятел е!
Хайде, ела тук. - Ще се прегърнем ли?
Ти ми кажи! - Не, не, не!
Да, да! Хайде! Ела тук!
Хванах те!
Приятелю, много ми липсваше. - Къде е банката?
Вече няма банка. - И какво ще правим?
Всичко, което искаме.
Здравейте, хора. - Здравей, Гай!
Превод от Snow Queen Yavka.net