От зората на цивилизацията сме известни с очарованието си от
това да гледаме как хора се бият за оцеляването си.
Затова сме гледали гладиаторски битки и публични екзекуции.
Създадохме спорт за хора, които са жадни за кръв.
Какво направи току-що? - Клиенти са ни едни
от най-влиятелните на планетата. - Много забавна игра, нали?
Всяка година те искат повече.
По-сложни стаи,
повече начини да си играят с живота и смъртта.
Предлагаме им място на първия ред за тази житейска драма.
"Служи за входен билет за стаята на загадките на Минос."
Има ли някакви правила? - Измъкни се, преди да изтече времето.
Всичко, което прилича на загадка или код.
Цифрите са много важни. Може да е всичко, навсякъде.
Зоуи, мини първа. - Гледат и знаят какво правим!
Те знаят всичко за нас.
Зоуи! По дяволите, Зоуи!
Тя се жертва за нас!
Ти си психопатът създал тази загадка?
Не, аз съм Господарят на играта. Създателят на загадки прави стаите.
Върна се за мен.
Писна ми да съм единствената оцеляла.
Не си го представям. - Трябва да се отърсиш от това.
Всички, които са получили такива покани са мъртви, а който ги е пратил
е все още някъде там. Координатите сочат центъра на Манхатън.
Участваш ли? - Да.
Превод: hitzata UNACS TEAM 2021 ©
2003 година
Иди се измий, късно е. Сигурно си изморена.
Може ли да поздравя татко? Искам да му разкажа за...
Не, знаеш, че работи и е зает.
Добре.
Днес много се забавлявах, мамо.
Не сега. - Трябва да поговорим.
Гоня срокове, а знаеш какво става ако ги изпусна.
Не правим услуга на Клеър, като се правим, че всичко е наред.
Взех решение. Не мога да продължавам с това.
Искаш да ми я отнемеш?
Искаш да разрушиш това семейство.
Това семейство вече е разрушено.
Нямам време за такива неща. Вече съм изостанал.
Можем да говорим след час, като свърша с това.
Няма да размисля! - Един час!
Моля те, просто ми дай шанс да го обсъдим.
Отдели време за себе си, плувай, проветри си малко главата...
Няма да споря, обещавам. Само ще слушам.
Един час.
Хенри? Хенри!
Няма да играя тази игра. Моля те, скъпи, не е нужно да го правиш.
Съжалявам за казаното, моля те. Господи.
Не! Не! По дяволите, не!
"Раста във водата, свивам се от вятъра.
Давя се във вода, оцелявам в огън. Какво съм аз?"
Не мога да повярвам, че се случва.
Добре, мисли! "Раста във водата."
"Свивам се от вятъра, оцелявам в огъня."
Това е камък. Камък!
Добре, Кой е? Кой от всичките?
Какво търся? Хайде.
Хайде! Различен цвят е. Трябва да е този.
Този.
Добре.
Какво е това?
Какво прави това?
Това е магнит.
Не! Хайде!
Метал.
Добре, хайде.
Добре.
Пригответе се!
Край на симулацията! Да започнем отначало?
Днешни дни
Не, добра работа. Готови сме за играта.
Какъв е шансът за оцеляване? - Приблизително 4%.
Толкова се радвам, че Зоуи преодоля страха си от летене.
Не е късно, нали знаеш?
Не е късно за какво?
Да се махнем оттук, предполагам.
Какво имаш предвид?
Можем да си тръгнем, ако искаме.
Почти се качихме, Бил. - Можем да поръчаме пица,
да гледаме мач. - Да гледаме мач?
Не знам, казвам само...
Не е нужно да го правим.
Размисли ли? - Не, твърдо зад теб съм.
Имахме късмет да се измъкнем живи от игрите.
Мисля, че е нормално, че можем...
... да продължим живота си. - Трябва да го направя.
Минос все още убива хора.
Не е нужно да идваш.
Не, тръгваме.
Летим героично към опасността.
По-точно, летим към опасността с отстъпка в икономична класа.
Енслър, как е тя днес?
Изглежда съсредоточена. Както винаги, господине.
Секунда, почти съм готова.
Свърших добра работа, спокойно. - Знам, Клеър, винаги го правиш.
Искам да разбереш колко високи са залозите този път.
Какво значение има?
При всички положения аз ще остана заключена в клетка.
Колко време мислиш, че ще оцелееш тук долу,
ако нещо се случи с мен. - Тогава си прави сам стаите,
вместо да се обсебваш от начини да убиеш Зоуи.
Тя не е готова.
Тя мисли, че може да ни издаде.
За Бога. - Може би я разбирам малко по-добре,
отколкото ти. И двете знаем какво е да изгубиш майка.
Следващият пътник.
Следващият.
Билетът ви, госпожо.
Госпожо?
Приятен полет.
Зоуи? Зоуи, добре ли си?
Зоуи. Зоуи, скъпа.
Зоуи! Добре ли си?
Скъпа? Вълнуваш се за Виетнам? - Мамо?
Не мисля, че мога да го направя.
Не мога. - Да вървим.
Не! - Зоуи! Спри!
Казаха, че можем да си позволим само най-скапаната им кола, но...
Успях да спазаря с 4 врати и счупена чистачка.
Само да подпишем. - Как още искаш да дойдеш с мен?
Искам да спра Минос и прочее, а дори не мога да се кача на самолет.
Виж...
Не исках да ти го казвам, но...
Уволниха ме.
Получих паническа атака пред клиент.
Излизахме през вратата, тя заяде, а аз се сринах.
Не само ти се чувстваш така, разбираш ли?
Пък и изпитвам странна лоялност към хората, които са ми спасили живота.
Благодаря ти.
Не бързай да благодариш, ти ще караш през целия път.
Да го направим?
Сигурна ли си, че не искаш да спрем в Кливланд?
Бен, казах без отбивки.
Знам, че изисквам много, но благодаря, че дойде с мен.
Не бързай да благодариш.
Нямам пари за гориво.
Всъщност, нямам никакви пари.
Не, няма да прекарам два дни в кола пълна с дим.
Ще лягаме ли?
Изморена ли си? - Не, но...
Трябва да се опитаме поне.
Да.
Давай, първо ти. - Не, ти стана пръв.
Не, не, не. Ти давай. - Давай ти.
Страшен си, няма що.
Бен? Бен, заключено е! Не мога да изляза!
Зоуи! - Бен! Не мога да изляза!
Хайде! Трябва да се махаме! Зоуи!
Не, не, не!
Мамка му!
Не, не, не!
Мамка му!
Не, не, не!
Мамка му!
Какво има?
Какво става? - Господи. Мамка му.
Мисля, че си сънувал кошмар. - Видях... Видях...
Всичко беше просто... - Просто сън.
Да, беше просто...
Трябва да вземем другите. - Да.
Да се махаме оттук. - Да.
Ню Йорк
Почти стигнахме. Изоставена правителствена сграда е.
Няма документи, данъци, задължения. Абсолютна черна дупка.
Това е, пристигнахме.
Изглежда сякаш Минос е фалирал.
Сигурни ли сме, че координатите са правилни?
В това няма никаква логика.
Снимката е отпреди два дни. Пълно е с работници.
Трябва да е правилното място.
Може ли да пообиколим, преди да влезем в този кошмарен капан?
Ти остани тук. - Нямах това предвид. Спри за малко.
Чакай, не! Зоуи!
Да сверим пак координатите? Може да е грешен адрес.
Стига, де...
Не трябва да сме тук. - Трябват ни отговори.
Стигнахме дотук, трябва да го измислим.
Всичко е заключено, няма смисъл. Там няма нищо.
Да се върнем по същите стъпки. - Трябва да има нещо тук.
Какво става, хора? Не трябва да сте тук.
Опасно е, мястото е запечатано. - Да, мисля, че...
Мога да помогна да влезете, ако държите.
Не съм ял от няколко дни. Можете ли да помогнете?
Виж, не мисля, че...
Какво? Спри! - Върни се веднага!
Спри!
Спрете го!
Спри!
Пазете се! Спри!
Дръпнете се!
Някой да го спре!
Бен! - Зоуи, хайде!
Задници! - Върни се!
Хванете го!
Не, не, не.
Мамка му. Ще намерим ченге на другата спирка.
Може да имат записи от камерите. - Няма смисъл, изчезна.
Беше на майка ми.
Съжалявам.
Трябва да слезем на другата и да се върнем в сградата.
Там има нещо, знам го.
Да, ще намерим начин да влезем.
Независимо от всичко.
Ново правило, няма да говорим с наркомани.
Здрасти, скъпа. Няма да повярваш къде съм.
Не, в метрото. Проклетията не запали сутринта.
Оставих колата пред фитнеса.
Да, знам. Ще се погрижа на сутринта.
Когато обещая нещо на бебчето си го изпълнявам.
Случи се само веднъж, майка ми не обича...
Чуваш ли това?
Звуци от влак.
Да, сега го чух.
Изгуби се срд пясъците
Какво става? Машинистът не трябва ли да е тук?
Да, но не знам.
Какво стана току-що?
Това е лошо, нали? Мамка му! - Скъпа, ще ти звънна пак.
Какво става, по дяволите? - Не знам, вагона се откачи!
Как така се откачи? - Разделиха се!
Какво да правим? - Не знам!
Натисни копчето! - Натиснах го!
Дръжте се за нещо!
Спри да натискаш навсякъде! - Направи нещо!
Мамка му! Сигурно се шегуваш! - Скъпа?
Тиф, чуваш ли ме? Мамка му!
Това краят на линията ли е? - Не! Не!
Бягайте! - Бързо!
Дай да видя.
Добре ли си? - Да, а ти?
Добре, няма кръв. - Къде сме?
Главата ми.
Хайде, ставай. Можеш, хайде. Давай.
Добре ли са всички?
Човече, течеш.
Не е ли рано за това? - Денят става все по-хубав.
Кога ще дойдат за нас, според вас?
Не знам, има стотици изоставени линии тук долу.
Тъй като никой не знае къде сме, ще отнеме адски много време.
Чудно. - Нямам обхват.
Събудете ме като дойде кавалерията. - Чакайте малко.
Изглежда сме в изоставена станция. - Шегуваш ли се?
Шест човека сме в капан тук! Някой идва ли на помощ?
Внимание, пътници, не оставяйте без надзор личния си багаж.
Ако забележите съмнителен такъв, уведомете служител на метрото.
Бъдете нащрек и успех.
Минос ни откри.
Минос ли каза? - Отново се случва.
Не. Не. Не, не, не...
Знаех, че не трябва да се връщам. Господи.
Чакай, вие сте играли играта и преди?
Откъде мислиш ми е това? Заключиха ме на шибана подводница.
Увеличаваха налягането, докато ми се пръснаха тъпанчетата.
Тогава това какво е?
Турнир на шампионите?
Не. Не!
Пуснете ме да изляза!
Няма да я играя отново, шибани скапаняци!
Влошаваш положението! Недей, чуваш ли? Спри.
Ако могат да отвлекат мотриса, могат и да усилят вратите.
Жена ми има рожден ден днес.
Казах й, че ще закъснея.
Винаги закъснявам.
Трябваше да положа повече усилия, да те убедя да не идваш.
Бен, Бен, погледни ме. Успяхме веднъж, ще успеем пак.
Обещавам, чуваш ли?
Избий си тази фантазия от главата.
Всички сме минали през това. Решаваме загадки, печелим.
После сме свободни. - Имаш предвид един от нас?
Какъв е този звук?
Какво е това, по дяволите?
Не... - Не ми харесва как звучи това.
Мамка му! Удари ме ток!
Добре ли си? Пуснаха ток по целия вагон?
Знаем как стоят нещата. Играем играта или умираме.
Точно това искат, да танцуваме за тяхно забавление.
Не знам за вас, но аз не мисля да умирам в нечий влак.
Внимание, пътници, не оставяйте без надзор личния си багаж.
Ако забележите съмнителен такъв, уведомете служител на метрото.
Бъдете нащрек и успех.
Намерих чанта. На някой от вас ли е?
Какво има в нея?
Кърпа... Мамка му! - Внимавай, брато.
Добре, да видим за къде е тази дръжка.
Разделете се. - Внимавайте с металните части.
Трябва да е една от вратите!
Метална е и трябва да внимаваме.
Мисля, че открих изход. - Трябва ли му дръжка?
Не, капак е. Трябва да има друг начин за отваряне.
Исусе, стига. Не слушате цялата подсказка.
Каза да уведомим служител на метрото, нали?
Това е будката на машиниста. - Дай ми проклетото нещо.
Поне внимавай. - Нямаме друг избор, това е.
Мамка му!
Дано ви е харесало, задници.
Чакай малко, кожата е изолатор. - Да, това беше умно.
Стана!
Мамка му! - Добре ли си?
Ако играем става по-лошо. - Стара машина за жетони.
От дете не съм виждал такава.
Значи ни трябват жетони. Някой вижда ли жетони някъде?
Какво пише там? "Грешните реклами се дърпат."
Може жетоните да са зад рекламите?
Рамките са метални и ни трябва нещо да ги махнем.
Чакай, пише "грешните реклами". Забелязах нещо по-рано.
Ето, реклама на Ауърглас Бей, пише, "Изгуби се срд пясъците".
Изпуснато е "Е" в "сред".
Вижте всички табели, търсете правописни грешки.
Нищо.
Ето, С. Липсва в "статистика".
Добре С, Е... Искат да ни кажат нещо.
Чакайте, какво казваше подсказката? "Грешните реклами се дърпат."
Липсващите букви...
Някой забеляза ли колко са дръжките?
Кой ти брои... - 26. Колкото буквите в азбуката.
Ще дръпнем отговарящите на буквите дръжки.
Металните дръжки? Дано нямате сърдечни проблеми.
Ако ползваме кърпата? - Памукът не е добър изолатор.
Има ли друго в торбата?
Чакайте, хастарът е гумен. Можем да го ползваме.
Някой има ли ключове да го скъсам?
Да, ето.
Някой ще ми подаде ли ключове?
Моя грешка.
Предай нататък. - Добре, кои да дърпаме сега?
Тук има зелена дръжка!
Видях червена от другата страна. Зелено е А, червено Z, нали?
Може оттук да започваме. - С е третата буква от азбуката.
Добре. Възражения? - Няма, давай.
Не, ти си.
С, трябва да е тази.
Вижте, букви! Две С-та. Трябва да значи нещо, нали?
Става по-зле. - Движете се!
Не ме удари ток. Заземено е. Трябват ни още 8 жетона.
"Изгуби себе си." А, В, С...
Да! - Пръснете се, търсете букви!
Мамка му, времето ни свършва.
Седем!
Виж там, трябва да има нещо.
Какво значи въобще това? - Тук има излишно М.
И липсва А! - Аз ще поема А-то!
М! М! Готови?
Давай!
Трябват ни още пет!
Господи!
Добре ли е? - Ще взема жетона!
Добре е, продължавайте. - Къде е жетонът?
Липсва К! - Тук има излишно Л!
Добре, връщам се на Л! - Взе ли го?
Още пет. - Мамка му, това е Бесеница.
Това ще е гадно!
Това не се случва. - Дай ми жетона!
Дай ми го!
Давай, човече, давай!
Всички да останат на земята!
Ставай, Тео, ставай!
Зоуи, какво правиш? - Доказателството, за което дойдохме!
Залегни! - По-бързо!
Къде са другите букви?
Останаха три!
Хора! Хора открих липсващите...
Мъртъв е! - Мамка му.
Знаем ли кои букви откри? - Не, картата изгоря!
Зоуи! Идеи?
Липсващите са У, В и О!
Откъде знаеш? - Просто знам, направи го!
В, О!
Давай!
Още една!
Идвам!
Почивай в мир, братко. - Мамка му!
Подай ми го! Дай жетона!
Вратата се отвори! - Тръгвайте! Махайте се оттук!
Хайде!
Добре дошли отново
Зоуи, бързо! Скачай!
Всички да останат долу!
Останете долу!
Движим се!
Слизаме надолу.
Един умря. Да му отдадем почит?
Минута мълчание. Загубихме един от нас.
Мълчи си колкото искаш. На тях това им харесва.
Някой поне знае ли му името?
Не.
Аз съм Бриана. - Аз съм Нейт.
Аз съм Рейчъл.
Аз съм Бен. - Зоуи.
Влакът говори ли нещо на някого?
Беше ужасно, почти умряхме. Това брои ли се?
Не, имам предвид, че всичко е част от загадката.
В нашите групи бяхме единствените оцелели.
Ако стаите ни са пригодени за инцидентите ни...
Може последната да е за умрелия в нея.
Добре, а вашите групи?
Дали има някаква връзка? - В моята бяхме инфлуенсъри.
Специалните умения селфита ли са ви?
Не, моето е, че правя блог за пътешествия.
Къмпинг в Атакама, слонски светилища в Тайланд.
Такива работи. Направих милион последователи,
направих пари, а после се появи този белег.
Последната ми стая бе пълна с избухващи огледала.
Просто ми беше странна категорията.
Аз получих писмо от епархията. - Значи си свещеник?
Викаха ме на някакъв църковен семинар.
Когато отидох... - Нека позная, още пет свещеника?
Като начало на тъп виц, нали?
В нашата група провериха дали вярата ще ни помогне да оцелеем.
Ти си оцелял.
Обикалях там горе, толкова изгубен.
Просто не разбирам. - Кое не разбираш?
Защо Господ пощади мен.
Стига толкова истории... - Чакай, чакай.
Когато аз спечелих играта,
някакъв съмнителен европеец се опита да ме удуши.
Измъкнах се благодарение на Зоуи.
И какво? Вас са ви пуснали просто така?
Гушнаха ме, викнаха такси. Много приятно преживяване.
Търсим някакъв модел. Това е всичко.
Залагат на нещо. Какво е? - Не можеш да надхитриш Минос.
Опитвайки само ни излагаш на риск.
Тя е единствената спасила и друг, освен себе си.
Защо да не я чуем? - Защото те чух в метрото.
Звучеше сякаш вървенето след нея те е забъркало в тази каша.
Може би трябва да продължим.
Арт Деко банка на смъртта. Супер.
Построили са банка под земята?
Това е лудост.
Вижте, трезорът е отворен.
Не може да е толкова лесно. - Да, определено не може.
Явно е, че ни примамват. - Мислиш ли?
Зоуи? Какво има?
По дяволите!
Система за сигурност активирана.
Никой да не пипа нищо.
Плочата. Трябва да отстъпиш с двата крака.
Тя задейства лазерите. - Помогнете ми.
Ще те напътствам. Хвани ръката ми. - Заклещена съм.
Просто ме слушай. Клекни, много бавно.
Бавно. - Внимавай!
Вдигни си левият крак и го дай към мен.
Когато си готова. Точно така. Дай го към мен, бавно.
Стой ниско, справяш се. Малко по-ниско.
Броя до три. Три... две...
Едно! - Мамка му.
Добре ли е? - Не, недей. Боли, но не пипай.
Да, блузата се е сраснала с кожата.
Активиране на всички лазери след 10 минути.
Това е изходът. - Пътят е през плочите.
Не можем да ги пробваме.
Може да заобиколим? - Кой знае колко е разстоянието.
Май открих ключ.
В близалката. Ключ е, нали? - Да, да.
Вижте личните сейфове. Трябва да е за един от тях.
Чакай, още не знаем дали е безопасно там.
Натам ни води подсказката.
Тези плочи са различни от тези в средата, та...
Зоуи, внимавай. - Времето изтича, нямаме избор.
Безопасно. - Добре, търсете още ключове.
Има още сейфове от другата страна! - Потърсете още.
"Вие сте тук". Не думай.
Прекалено много сейфове са, пропускаме нещо.
"За архивиране." Къде е пък това?
Намерих ключ. Намерих друг ключ!
Пробвай сейфовете оттатък. - Ние ще проверим тук.
Бриана, хайде.
Това ще отнеме време.
Активиране на всички лазери след 8 минути.
Мразя тези копелета. - Чухте ли?
Добре дошли в банка "Илуминъс".
За плащане след смърт на любим, мола, въведете ПИН код.
ПИН. Трябва ни ПИН код. Колко са? 4 цифри.
4 цифри? Добре, търсим 4 цифри.
Тези тук? Мамка му, с по три са.
"Въведете ПИН. Следвайте инструкциите. Вземете бележката."
Куфарите? - "След смърт на любим."
Активиране на всички лазери след 7 минути.
Ела тук! Виж това. Всички са номерирани, освен този.
Соня? Коя е Соня.
Господи! - Има един начин да разберем.
Рейчъл, виж. Има нещо тук.
Мамка му! Много са остри. Кървя.
Имаме сейф с име Соня на него и много остри диаманти.
Някой друго? - И ние имаме подобен.
Пише "Соня" и има две пачки с празни банкноти.
Не знам какво означава.
Активиране на всички лазери след 6 минути.
Остри диаманти, празни пари и мадама с име Соня.
Пропускаме нещо. - "След смърт на любим."
Чакай, как се казва, когато ти плащат за нечия смърт?
Кървави пари! Бързо, донесете банкнотите!
Искат да ги намажем с кръв. - Да, да, да.
Рейчъл? - Рейчъл.
Добре ли си? - Да, добре съм.
Не стъпвайте по гишетата!
Свещеника, дай парите. - Пострадаха ли?
Тази още става. - Дай ги насам. Внимателно.
Дано е достатъчно.
Какво е това? - Става.
0-5-2-6, опитай с тях. Опитай 0-5-2-6 на банкомата.
0-5-2-6.
Часовниците!
Виждате ли? - Спряха на 12:09 в Ню Йорк,
3:02 в Лондон и 12:03 в Шанхай.
Това как ще ни помогне с пода? - Чакай, имаме още една следа.
Каква е?
"Поеми курс по часовете на деня. Брой всяка минута по пътя си."
Може да са ходове, като в шаха? Ред и колона?
Не, чакайте. Виждам го. "Поеми курс по часовете на деня."
12 часа е направо. 3 часа е надясно.
Има логика, другата част означава разстоянието,
което означава, че 12:09 е 9 стъпки напред?
Активиране на всички лазери след 5 минути.
А откъде да тръгнем?
Тук показва три плочи отляво.
Три плочи отляво! - Поне така мисля.
Не знам, правим прекалено много предположения.
Все нещо трябва да опитаме, нали? Чакайте, имам идея.
Къде тръгна?
Ще прокарам пътека за вас.
Внимавай.
Добре, стана.
Едно.
Две.
Три. - Справяш се чудесно, Нейт.
Девет? Девет е.
Сега 3:02 в Лондон. Значи, пробвай две стъпки вдясно.
Третият часовник. Шанхай, 12:03. Три стъпки напред.
Една... Две...
Мамка му!
Нещо се отвори там! Погледнете нататък!
Комбинирана ключалка е. Трябват ни още три цифри.
Три цифри, добре. - Хора, нещо става тук.
"Парите карат света да се върти. Ако тя спре, всичко свършва."
Какво значи пък това? - Мамка му! Какви са числата?
Кодът тук ли е?
Хайде, кажете нещо!
Има международни сметки. Токио и ЮАР. Може да е това?
Всеки шибан лист тук е изписан с цифри!
Активиране на всички лазери след 3 минути.
Няма да успеем. - Хора, няма да успеем навреме!
Какво друго има? Гледайте!
Не спираме да гледаме! - Успокой се малко.
Нейт! - Какво прави? Не, не.
Нейт! Какво правиш? - Спри!
Не, чакай, чакай! Мамка му! - Нейт! Не!
Спри! - Нейт!
Просто стой там. Не мърдай.
Не намерихме нищо, не знаем дали е безопасно.
Просто спри, каквото и да правиш!
Нейт! - Не! Спри!
Спри, моля те! - Ще избиеш всички ни! Спри!
Каквото и да си мислиш, че правиш не ни помага.
Добре, става. - Спри за две секунди. Не!
Ще ни избие. - Затова ме пощади.
Знам, че ви е страх. Знам. - Спри!
Не се страхувайте. - Не ме е страх! Чуй я!
Ще ни убиеш!
Не е нужно да го правиш.
Зоуи!
Вдигнете го! Бързо! - Удари си главата и нищо не стана.
Може да са се нулирали броячите. Да го махнем от плочите.
Хайде, помогнете да го вдигнем.
Внимателно!
За малко. Как е той? - В безсъзнание.
Ще трябва да го носим. - Отец Тъпак изгори уликите!
Листата не бяха отговора, прекалено много бяха.
"Парите карат света да се върти. Ако тя спре..."
Чакай, трябва да завъртим нещо.
Заяло е! - Опитай в другата посока!
Не сме търсели цифри. - "Ако тя спре". Не спирай!
Мамка му! - Намерихме нещо.
Прозрачна графика. Трябва да я сложим на нещо.
Може да е картата, дай я насам.
Активиране на всички лазери след 1 минута.
Времето ни изтича! Хвърли я насам.
Ами лазерите? - Хвърляй, бързо!
Хайде! - Давай!
Добре, върви, аз ще те напътствам.
Не тръгвам без теб. - Трябва да носим и Избраният.
Върви. - Бързо! Трябва да се махаме!
Близалките! - Аз ще го поема. Внимателно!
Този задник трябва ли ни? - Две плочи вляво.
Едно... две... - Оставяме ти пътека.
Добре, шест плочи направо.
Две плочи по диагонал вдясно.
Една... две!
Две по диагонал вляво. - Активиране на всички лазери
10... 9... 8... 7... 6... 5...
Сега направо до края! - 4... 3... 2... 1.
Мамка му.
Събуди се! Хайде! - Какво стана?
Почти изгубихме Зоуи, това стана.
Тъп егоист! - Съжалявам.
Такъв ли си? - Бен! Спри!
Достатъчно! Опитваше се да помогне!
Благодаря.
Че ни измъкна оттам.
Не го мисли.
Какво става? - Ще се срине!
Всички бягайте! Тичайте!
Тръгвайте! - По-живо! Махайте се!
Това вече е впечатляващо.
Пълен обрат. - Стана нещо подобно в нашата игра.
И в нашата. - Това е друго ниво.
100 кинта, че ще опитат да ни удавят. - Шегуваш ли се? Виж този пясък.
Определено са противопехотни мини.
Вижте. Фотоапарата и пише нещо.
Какво пише? - "Ще продължи по-дълго."
Като другите фрази. - Предполагам трябва да снимаш.
Какво? Каква беше целта на това?
Прилича на картичка. - Да, на спомен.
Има нещо на гърба. "Пуснете котва до залив Ауърглас."
Така пишеше на билборда в метрото.
Просто стая е. - Да, но вижте хоризонта.
Има малка лодка, която липсва на стената.
Значи търсим нещо морско. Може би котва?
Вероятно заобиколена с мини. - Ще спреш ли с това?
Просто внимавайте къде стъпвате.
Ще проверя кея. - Изходът трябва да е в бараката.
Х бележи мястото. Не разбирам.
Басирам се, че хладилникът е изход.
Още ли мислиш, че стаите са свързани? - Плажната чанта в метрото,
името Соня в банката, дори смяната на стените.
Сякаш всичко е свързано, сякаш разказва история.
Не знам. Сякаш не е свързано с нас.
SOS! Корабът ни потъва!
Хванах странен сигнал за помощ. - Намерих кораб в бутилка.
Кораб в бутилка... Ще проверя хладилника.
И зад врата номер...
Зоуи, вече знаем къде е котвата.
Има телескоп на върха на фара.
Мисля, че открих кораба.
"Сляпа любов"? Като песента на Бон Джоуви.
Бен го разгада. Минос е Бон Джоуви.
Много смешно. - Да намерим котвата.
Внимавайте. - Как не го видяхме?
Не виждам нищо тук. - Само мрежи.
Няма нищо.
Какво?
Трябва да се слага на нещо. - Чакайте, вижте.
Метал детектор.
Работи ли? - Да.
Защо ми е пред лицето? - Дай да пробвам.
Баща ми намери сребърен долар с едно такова.
Струваше един долар.
Тук няма нищо. - Какви са тези шантави манекени?
Трябва да е под пясъка.
Чувате ли? - Да.
Има нещо.
Още ли мислиш за мините? - Бавно и спокойно.
Ето. - Зоуи! Подай лопатите.
Открихме нещо.
Усещам нещо. - Махнете лопатите.
Хайде.
Котвата!
Да я занесем при вратата.
Мамка му! Това не е добре. - Вързана е.
Дърпайте! - Всички заедно.
Хайде! - Дърпайте! Не спирайте!
Вързана е за нещо!
Какво стана?
Чувате ли? - Има нещо отдолу!
Какво е това, по дяволите?
Къде изчезна? Не е добре. - Котвата!
Подай ръка! - Измъкнете ме!
Потъваме! Дърпа ме надолу! - Извадете ме!
Хвани ръката ми! - Дърпа ме за краката!
Не можем да се доближим! - Протегни се! Хайде!
Хвани му ръката!
Хайде! - Рейчъл!
Трябва ни нещо да я стигнем!
Не мърдай! - Ще взема пояса!
Хайде!
Рейчъл! - Не!
Мамка му!
Дай въжето. - Няма да ходиш там!
Какво правиш? Няма я вече. - Дръж това.
Няма да ходиш! - Трябва, разбирате ли?
Нейт, ти си луд! Спри! - Дръжте го!
Дръжте здраво!
Рейчъл! Добре ли си? - Излизай! Можеш!
Рейчъл! Хвани въжето! - Хайде!
Можеш! - Дръж се!
Хайде!
Добре.
Хайде, Нейт! - Нейт!
Нейт! Издърпай се! - Давай, Нейт!
Хайде, дръж въжето!
Не! - Трябва да му помогнем!
Въжето го няма! - Той ме спаси! Трябва да го спасим!
Котвата! - Рейчъл, не можем да му помогнем!
Бързо, това също ще потъне!
Бързо, под нас всичко се движи.
Хайде! - Рейчъл, да вървим!
Рейчъл, хайде! Няма го вече! Не можем да помогнем, да се махаме!
"Приятно пътуване."
Мисля, че това е изходът.
Изключен е. Намерих кабела.
Трябва да намерим другата част, да го включим и отворим.
Да, добре.
Ключът за лампата прилича на фара от картичката.
Трябва да има връзка.
Струва си да опитаме. - Нищо не става като пипаме нещата.
Давай! Трябва да се движим.
Мамка му! Дръжте се!
Не открихме изход, само това нещо започна да потъва.
Погледнете към фара! Вече има стълба.
Ще проверя. - Идвам с теб.
Мамка му! - Помогни на тях, ако нещо се обърка.
Дървото блокира изхода. - Мамка му! Махни го!
Внимателно.
Разчистете пътя!
Светлината спря! "Не море да те видя."
Вратата е чиста. Откри ли нещо? - Да, съобщение на табелата.
"Не море да те видя." Вместо "мога" е "море".
Не знам. - Слизай, ще го мислим.
"Не море да те видя." Вместо "мога" е "море"!
Море? Добре! - Ще проверя лодката.
Какво?
Не! Не! - "Не море да те видя."?
Не знам. - Морски мотиви? Не знам!
Добре, да видим. "Не море да те видя."
Хайде! "Не море да те видя."
Може да е нещо за очите! - Какво?
Едва ли, не можеш да отвориш хладилник с поглед.
Мамка му!
"Сляпа любов" и "Не море да те видя." Чакай малко.
Манекенът! Да, манекена!
Мамка му! Хайде!
Да, мамка му! Взех го!
Мамка му! Зоуи, намерих щепсела!
Не, Бен! Мисля, че изходът е друг!
Вземи го!
Стана! Бе, доведи Зоуи!
Зоуи, отворихме вратата! Хайде! - Открих изход!
Това може да е изход от играта! - Чакайте! Зоуи откри друг!
Какви ги приказваш, друг изход?
Това е изходът! Хайде! - Какво прави тя, по дяволите?
Не ме слушат! - Трябва да вървим, няма време!
Стаята се разпада! Хайде, това е изходът!
Ако играем още колко ще умрат преди края?
Не знаем къде води онова! Трябва да минем оттук!
Дори да спечелиш, защо мислиш, че ще те пуснат?
Рейчъл, хайде. - Трябва да й се доверим!
Тя ме спаси! Хайде, бързо!
Чакай, Рейчъл! - Да! Върви!
Бен, не можеш да измамиш играта!
Бриана, хайде! Нямаме време!
Бързо, Рейчъл! - Идвам!
Бриана, хайде!
Господи!
Какво чакаш? Хайде!
Идвам!
Бриана, да вървим! Хайде!
Побързай! - Бриана, хайде!
Бриана, да вървим! - Бързо, потъваме!
Хайде! Ти минавай първа!
Мамка му.
Бързо! - Катери се, Бен!
Хайде! По-живо!
Бен!
Да вървим! - Няма да успея!
Можеш! - Измъкни се жива оттук!
Бен! Не!
Не, не, не!
Трябва да тръгваме веднага!
Зоуи!
Пък и изпитвам странна лоялност към хората, които са ми спасили живота.
Зоуи, хайде! Трябва да го оставим! Зоуи, всичко потъва!
Не го прави, Зоуи! Подай ръка!
Хайде, дай ръка!
Безопасно е, хайде.
Трябваше да се откажа, както искаше.
Бен щеше да е още жив.
Изгубих го, беше най-добрият ми приятел.
Умря заради мен.
Изгубих го. Той дори не искаше да се връща.
Вината е моя, само моя. - Зоуи, не си го причинявай.
Вината е на Минос. Те ни го причиниха.
Не, аз избрах да се върна в играта. - Не е вярно.
Нито Бриана, нито Нейт искаха.
Щяха да ви открият по един или друг начин, знаеш това.
И беше права, няма да спрат, ако не ги спрем ние.
Телефонът е още у теб, нали? С клипа от метрото.
Какво значение има? Не доказва нищо.
Повече отколкото имахме преди е.
Нали така?
Виж.
Всички минават през Ада с игрите им.
Родена съм с дефект в гените.
Засяга усещанията ми. Не изпитвам физическа болка.
Само си представи...
Какви загадки организира Минос за такива като мен.
Ти отвръщаш на удара с удар. Постъпваш правилно.
Трябва да вървим, хайде.
Рейч?
Чуваш ли?
Там има нещо.
Господи.
Успяхме.
Измъкнахме се, хайде.
Измъкнахме се.
Господи, навън сме!
Чакай! Не се доближавай много!
Не разбирам. - Какво става?
Още сме в играта.
Не, не, не.
Господи, какво са ти сторили?
Киселина, когато свърши времето завалява киселина.
Трябва да побързаме. Търсете ключ за кръчмата.
Ако успеем да отвори, мисля, че изходът е оттатък.
26-ти май.
Има противопожарна стълба. - Качвам се.
Това как ни помага? - Имаме една минута.
"Винаги ще бдя над вас", а тя е ангел, нали?
Чакай, има облак над нея. Трябва да се качим!
Има противопожарна стълба. - Качвам се!
Бри, виждаш ли нещо? - Има адски много растения. Защо?
Хайде, хайде.
Намерих ключ! Захванат е за перилата!
Остават 30 секунди! Хайде, Бриана, можеш!
Дръж! - Хванах го!
Опитай, бързо! Слизай, скоро ще завали пак!
Вдигайте!
Бързо, вдигнете вратата! - Има друга ключалка!
Дъждът спря. Занулиха брояча.
Активисти започнаха верижна реакция из целия град.
Покачващите се цени на водата
принудиха жителите да събират дъждовна вода.
Събиране на вода.
Искат да съберем дъжд.
Още един сенник се спусна.
Верижна реакция. Има верига на телефонната кабина.
Добре, искат да вдигнем слушалката.
Ако съберем дъжд, може да я прогорим с киселината.
Може да стане. - Как се съхранява киселина?
Чакай, не пипай! Ще се изгориш! - Няма проблем, не усещам.
Солната киселина прогаря всичко, освен определени пластмаси.
Търсете нещо неразядено.
Всичко е стопено, дори сенниците.
Имаме само 20 секунди.
Мамка му.
Бутилката от кетчуп тук не се е стопила.
ПМП, полиметилпентен. Да, това е!
Киселината няма да го разяде. - Нямаме много време!
Бързо, под сенника! - Добре!
Стана!
Става!
Давай, вдигни телефона!
Дай да опитам аз. Ало? Никой не отговаря.
"Когато времето се промени, обадете ни се."
Сигурно е свързано с таксито. - Не става.
Зоуи, какво правиш? - Стойте там, няма място за всички.
Пропускаме нещо! - Не може да останеш навън!
Не мисля, че имаме голям избор! - Не, чакай.
Ще се съберем! - Зоуи, дръж! Използвай това!
Зоуи!
Добре ли е? - "Заложна къща."
Три пръстена! Вдигни и затвори!
Какво? - Вдигни телефона и пак затвори!
Сега вдигни на третото позвъняване!
Третото позвъняване?
Ало? Погледни таксито! Вратата!
Готова? Давай!
Бързо!
Не се отваря, заключена е! - Връщайте се в кабината!
Опитай предната! - Кабината! Отрязват ни пътя!
Зоуи, заключено е! Не мога да отворя!
Не се отваря! - Опитай предната!
Не стигам! - Няма къде да отидем!
Бриана, слушай ме. Не им доставяй удоволствие.
Не се отказвай! - Не искам да умра.
Знам.
Хайде!
Има грешка в преходния улей.
Какво има? - Дефект, чакай.
Какво е това?
Последната стая. Чакаме да кажете да я активираме.
Покажи ми я.
Кога е одобрен този дизайн?
Ускорените промени направени от вас преди няколко дни.
И промените са тук?
Отменям ги. - Не, не, ще си играем докрай.
Имаме пробив.
Работодателите ни ясно показаха да не спираме в никакъв случай.
Най-залаганият мач в историята на игрите ни.
Спокойно, добре си. Доведох те на сигурно място.
Ще ти просветне след няколко минути. Следя телефона на баща ти.
Идва насам. Аз ще се кача и ще опитам да ти спечеля време.
Внимавай. - Ще се върна.
Зоуи? Знам, че си объркана, но трябва да ме изслушаш.
Няма много време. - Коя си ти?
Толкова дълго те гледам, че забравих, че не сме приятелки.
Аз съм Клеър.
Моля те, внимавай.
Може да си тръгнеш, когато поискаш, но ми трябва помощта ти.
Само ме изслушай. - Всички улики...
Метрото, мотрисата, банката, плажът... Било е...
Била си ти.
Историята е за теб. Соня... - Тя ми беше майка.
И графитите... Датата...
Тогава е умряла, нали? - Знаех, че ти ще навържеш всичко.
Какво е това?
Ти проектираш стаите? - Не разбираш.
Баща ми ме заключи тук. Принуждава ме да го правя.
Ти си убийца! - Съпротивлявах се, но осъзнах,
че единственият ми изход е с твоя помощ, ако спечеля доверието ти.
Защо да ти се доверявам? Уби Бен! - Защото го спасих!
Той е жив, Зоуи. Бен е жив.
За какво говориш? - Сложих спасителна кабина в пясъка.
Енслър го пое, в тунелите в безопасност е.
Мога да ти покажа, виж.
Виждаш ли? Аз го спасих, Зоуи.
Бен? - Като се измъкна, ще го вземем.
Измъкни го. - Не, не, не.
Какво става?
Не, не, не.
Къде отиде? - Хората на баща ми го откриха.
Мамка му.
Мамка му. Къде е тя?
Къде е тя?
Отговори ми!
Няма да ти играя тъпите игрички повече!
Направи нещо! - Не мога, единственият компютър,
който има достъп е при баща ми. - Какво?
Няма време, трябва да помогнеш. Моля те, помогни ми.
Какво е това? Комбинирана ключалка.
Четири числа, много умно. И загадка, нали?
Трябва ми някой умен като теб, който да го разреши.
За него всичко е игра. Каза, че колкото и да опитвам,
няма да го разгадая сама, затова ми трябваш ти.
Добре, това за къде е?
Образите отляво отговарят на код.
След три грешни опита ще изсмуче кислорода оттук.
Вече използвах 18-ят си рожден ден за отговор.
Бен.
Добре, насекоми. Майски бръмбар, после термит.
Това е африкански термит. Живеят до 50 години.
Майският бръмбар живее ден. Циклите на живота?
Мамка ти! Иридий, титан, литий. Атомните им числа са 3, 22, 77.
Може атомното тегло да има значение.
По дяволите! Моменти от гръцката история.
Битката за Троя, 1250 пр.Хр. Олимпийските игри, 776 пр.Хр.
Третата плочка на Перикъл. Живял е от 495 до 429.
Никое няма смисъл. Изпускаме нещо!
Бен, дръж се.
Зоуи, какво правиш? Говори. - "Няма да го решиш сама."
Не можеш сама и си затворена в кутия.
Защо го прави? Да ти се присмива?
Врати на възприятието. Ако не виждаш, смени ъгъла.
Няма време, баща ми ще дойде всеки момент.
Какво правиш? Казвай, ще мислим заедно.
Врати на възприятието. Ако не виждаш, смени ъгъла.
Какво гледаш? Какво виждаш. - Холограма.
Виждам това, което ти не можеш. Затова нямаше да можеш сама!
Какво е? - Три образа.
Първият е пентаграм, вторият е раковина,
а третия ДНК молекула.
Числа на Фибоначи?
Не, златното съотношение важи и за трите.
Значи колко? 1,6? - 1,618!
Мамка му!
Златното съотношение се пише с числото Пи, нали?
Да.
Но каква връзка има? - Малки букви!
Всички те са с малки букви, значи Пи е...
Успях!
Получи се.
Добре ли си? - Няма да се върна там.
Не го прави, Клеър.
Имаш ли представа какво направи?
Как може да ми го причиняваш?
След всичко, което направих за теб.
Пусни ме веднага.
Клеър! - Бен!
Клеър?
Клеър!
Зоуи, бързо! Насам! - 0-5-2-6.
Зоуи.
Можеш ли да го измъкнеш? - Опитвам.
Кодът е прекалено голям. Трябва да го заобиколя някак.
Няма да издържи още дълго. Побързай.
Мисля, че успях.
Благодаря.
След като избяга, клиентите помолиха за повторение.
Игра на шампионите. Започнахме да оставяме да победят.
Ти си единствената, която победи честно.
Къде е Бен? - Вече знаеш.
Координатите, беше права. Знаеш къде е сградата.
Вземи колата на баща ми. Не може да те спре.
Какво ще правиш с него?
След като се отдалеча достатъчно ще се обадя в полицията. Ще си плати.
Нали знаеш, че те са някъде там? Ще те подгонят.
Дойде за доказателство, нали?
Може да съм заключила някои врати.
Проверихте ли мрежата?
Този път ще им е по-трудно да си заличат следите.
Благодаря ти.
Бен? - Госпожице, не можете! Спрете!
Бен? Бен!
Тя е с мен. Дайте ни само минутка.
Добре ли си? - След пясъка ме чакаше някакъв.
Даде ми това.
Не знам заплаха ли е или...
Мисля, че е благодарност.
Свърши. Вече сме в безопасност, Бен.
Да.
Свърши.
Исках само да те предпазя.
Ти ми отне всичко.
Преди време можех да кажа същото за теб.
Знаеш, че изгубих мама много преди онзи ден.
Знаех, че си предвещава края, знаех, че прави планове.
Затова реших да я изпитам. - Клеър, боли ме така.
Таях надежда, че не е вярно.
Надявах се, че майка ми може да ме обича за това, което съм.
Върни ги обратно.
Искам ги всичките.
Не ме бе страх. Последвах любопитството си,
а аз бях по-умна и от двама ви.
Родителите трябва да обичат децата си.
Не трябва да ги изхвърлят като боклук!
Защо плачеш? - Трябва ти помощ, скъпа.
Ти можеш да ми помогнеш. - Не и както ти е нужно.
Ще заминеш за известно време.
Опитах да ти покажа колко полезна мога да съм ти,
като се отървах от нея. А как ми се отплати?
Открадна всичките ми идеи. Обра славата за тях.
Клеър, успокой се. - Създадох прекрасни стаи за теб.
Колкото и пари да правеше, ти ме игнорираше и задушаваше.
Скъпа, можем да сме заедно, като отбор.
С мама ще сте много горди с мен.
Като видите какво мога в действителност.
Грешка. - Сбогом, татко.
Начало на прочистването.
Клеър!
Превод: hitzata UNACS TEAM 2021 ©