Сънчо, сънчо,
Донеси ми сън.
Направи я най-сладката, която някога съм виждал.
По-високо! По-високо, мамо!
Дай й устни като рози и детелина,
И кажи й, че самотните й нощи вече свършиха.
Сънчо, сънчо, толкова съм самотна.
Нямам си никой, когото да нарека свой. - Добро утро.
Моля те, пусни вълшебният си лъч,
Сънчо, сънчо, донеси ми сън.
Сънчо, сънчо
Донеси ми сън.
Направи я най-сладката, която някога съм виждал.
Разкажи й, че не съм скитник,
И кажи й, че самотните й нощи вече свършиха.
О, Сънчо, Сънчо,
толкова съм самотна.
Нямам си никой, когото да нарека свой.
Затова, моля те, пусни вълшебният си лъч,
Сънчо, сънчо, донеси ми сън.
ТОВА, КОЕТО КРИЯТ ОЧИТЕ Й сез. 1, еп. 5 - "Втората Врата"
Изяжте си зелечуците, и ще си получите основното ястие.
Ще си получите и спагетите.
Да, там горе за мислене. Там долу за танцуване.
На какво отговаря този позитивизъм?
Ами, боя се, че по този въпрос моят позитивизъм не е..
Здравей, сладурче. Ела тук. Бебчето ми!
Толкова ми липсваше! - Да, знам.
Донесъл съм ти нещо. - Наистина ли? Какво?
От Франция. - Пише, "Обичам те".
Прекрасно е. Много ми харесва. Ела тук.
Толкова си сладък. Боже, щастлива съм, че се върна, бебче.
Защо не си занесеш чантата в спалнята, а аз ще се сбогувам с татко, става ли?
Добре. - Доскоро, войниче.
Чао, татко.
Кълна се, толкова е пораснал. - Да.
И ти самата изглеждаш добре, Лу.
Напоследък доста ходя във фитнеса. Дори спрях да пуша.
Проклет да съм. Тогава, предполагам, че това няма да го искаш.
Тук има още две. - Не, не, виното винаги е добре дошло.
Благодаря ти за това, Луис. Знаеш..знам, че не ти беше лесно.
Всичко е наред. Честно, това беше правилното нещо.
Как е Лиза?
Да. Страхотно е, всъщност.
Добре.
Хайде, тръгвай.
Иън. Радвам се за теб.
Не! - Давай, тогава. Давай, давай.
Давай!
Висок ритник!
Мамо!
Не ми трябват два крака за това.
Едно, две три..
Удави се в ума си..
Липсваха ми тези дни.
Ти ми липсваше.
Чувствах се зле, че отидох във Франция без теб.
Недей. - Липсва ли ти татко?
Понякога.
Не го мразиш? - Не.
Баща ти е добър човек.
И без него, нямаше да имам теб.
И когато станеш по-голям, ще разбереш, че се случват някои неща,
и това значи, че хората вече не бива да са заедно.
Спират да са добри един за друг, и тогава е най-добре да се свърши,
преди нещата наистина да загноят.
Какво значи "загноят"?
Това значни, когато нещата загният.
Това може да е било малко твърде бързо.
Няма такова нещо!
Така ли? Говориш на.. - Има някой на вратата, мамо!
Мда, отивам да отворя. - Кой е?
Няма да знам, докато не отворя, нали?
Здравей, странниче. - Здрасти.
Лельо Софи! - Здравей.
Съжалявам бях..се сговнила.
Тревожех се за теб.
И, наистина ли напусна? Или Дейвид те уволни?
Защото е разбрал за теб и съпругата му.
Да. - По дяволите, Лу.
Какво ти казах? Вече се съгласихме.. - Какво?
Да живея живота си точно както ти си ми казала, че трябва?
Наистина точно в момента нямам нужда от, "нали ти казах".
Тук съм само защото ме е грижа за теб, Лу.
И, виж..сигурно боли, знам, но ти е най-добре това да го няма.
Да.
Защото това го няма при теб, нали?
Тревожа се за нея. - Господи..
Мразя..да я виждам такава.. толкова..крехка.
Ти сериозно ли, Лу, Дейвид е психиатър.
Може би съпругата му е смахната.
Същинска Джейн Еър на тавана, и прочие,
което би обяснило защо той има тези любовни афери.
Щях да го знам.
Господи, всичко, което казваш..
Не знам дори дали го осъзнаваш, но то просто говори,
"Бедната стара Луиз, не може дори една любовна афера да има като хората.
Винаги свършва наранена." Не съм шибаната жгертва тук,
Софи, ясно? И никога не съм била, мамка му.
Адел си няма никой друг.
Наистина си няма. Не и както трябва.
И аз знам какво е чувството.
Може би трябва да си тръгваш.
Отворена, или затворена да я оставя?
Затворена.
Наистина се радвам да те видя, Адам. - Добре.
И Игор вкарва! - Адам.
Смърдиш. Влизай в банята.
Трябва ли? - Да.
Тръгвай веднага.
Здрасти, Лу, добре ли си? - Здрасти, да. Да, добре съм.
Ами, чудех се, и знам, че е без предизвестие,
но би ли могла, може би, да наглеждаш Адам вместо мен, за няколко часа?
Кога? - Тази нощ?
Съжалявам, много е спешно. Трябва да отида да помогна на приятел.
Щото имах сериозни планове за нощта, с бутилка "Шардоне" и "Роди се звезда"
Ами, ако аз осигуря "Шардоне"-то, а ти можеш да гледаш "Невероятните"?
Изобщо няма да те разплаче толкова.
Дадено. И без това ми липсваше малкото мъжле.
Може да ми разкаже за Франция. Дай ми десет минутки?
Ти си върха.
Добре.
Хайде, де.
АДЕЛ ФЪРГЮСЪН Добре. Така.
Знае неща, които не би трябвало да знае. Как?
Мариан НЯМА да повдига обвинения. Слава Богу.
Няма доказателства. Съгласи се да се преместим отново.
Луиз. Какво да правя с нея? - Е, не си познал за това, тъпако!
АДЕЛ ФЪРГЮСЪН
Не мога да повярвам, че си го откраднала.
Тези бележки са от 10 години.
Чак до времето, по което си била в клиника "Уестлендс".
Всичко ли прочете? - Не, но все пак,
трябваше да погледна тук-там, за да съм сигурна, че е правилното досие.
Има неща за полицията, че Мариан няма да повдига обвинения..
Не може да си е измислил всичко това, Адел.
Казах ти за Мариан и любовната афера.
Така че, да..конфронтирах се с нея. Ти не би ли го сторила?
А после, аз звуча като лудата.
Той рисува мой образ, и хората му вярват.
Дори ти. Гледаш ме, и си мислиш,
"Грешала ли съм за нея през цялото време"
Не си го мисля.
Видях как се отнася с теб, Адел.
Просто мисля, че ти трябва..
контролираш собственият си живот.
Да си в позиция, където можеш да се грижиш сама за себе си,
ако е нужно, да взимаш твои собствени решения.
Звучиш точно както звучеше Роб.
Да, ами, от това, което прочетох в дневника,
Роб е предвидил, че всичко това ще се случи.
Всичко води назад към Роб.
Не разбирам. Какво общо има това с Роб?
Всичко.
Ела с мен.
Искам да ти покажа нещо.
Това са цветовете на горите, където израснах.
В имението.
През пролетта и лятото бяха толкова зелени.
И живи.
Като нещо, излязло от приказка.
Никога не се връщаме там.
Не и откакто Роб дойде да ни посети.
Дейвид отказва да ходи там, и отказва да го продаде.
Просто си стои там..
..пусто и забравено.
Не разбирам.
Мисля, че Дейвид е убил Роб.
Какво?
Дейвид ревнуваше от Роб, мисля.
Че го слушах.
Исках само да са приятели. Те двамата са най-важното нещо в живота ми.
Какво се случи? - Една сутрин..
Роб просто изчезна.
Дейвид каза, че той е решил да си тръгне, но..
Роб никога не би си тръгнал, без да се сбогува.
Някога питала ли си Дейвид за това?
Виждам го по лицето ти.
Това, което мислиш за мен.
Само да ми каже нещо такова, просто не е достатъчно.
Това са просто думи.
Освен ако не е бил там.
Освен ако..
Мислиш, че Роб все още е там, нали?
Някъде във "Феърдейл"?
Той никога не би ми изчезнал просто така.
Не и ако беше жив.
Здрасти.
Готов ли си за леглото?
А така.
Лека нощ, съкровище.
Лека нощ, мамо.
Сладки сънища.
Господи, мразя това шибано място,
и всеки като Алиса, която мисли, че целият свят е събран
в лайняното й апартаментче в лайняният й блок.
Нищо чудно, че исках да се натряскам, веднага след като се върнах тук.
Това е, което онези идиоти от клиниката не разбират.
Някои от нас просто не искат да спрат.
..Средиземноморието от отминала ера, но за разлика от по-голямата част
от Средиземноморието, все още можете да купите място под слънцето тук,
за стотици хиляди лири, или по-малко.
Не пипай онези кутии бира, Роб. Те са за нас, не за теб.
Не ти искам дрисливата бира.
Би искала да си купи ваканционна вила, която да отдава под наем през лятото.
Бих искала да имам местенце, което да отдаваме под наем,
но също така не твърде далеч от Англия за да можем да го посещаваме.
Не мога да повярвам, че скоро ще я видя отново.
Никога не ми е пукало за някого, така, както ми пука за Адел.
Всъщност съм доста нервен.
А ако всичко е различно, когато сме в къщата й?
В нейното имение? Мамка му.
Донесе ли го? - Мда.
Какво знам аз за всичко това?
Не мога да повярвам, че бягам.
Това е, което е Адел. Бягство от живота ми.
Майната ти, стар живот. Здравей нов.
Правилно, друже. Двадесет и две светва.
Нека видим през какво може да премине това следващо завъртане,
и после определено ще си имаш среща. На момичетата им се ще резен
от нашият собственик на пицария, но представете си какво ще надмине,
когато брат му сподели някои дневни новини.
Момичета, чуйте сега..
Мамо, ела.
Виж, мамо. Намерих охлюв.
Ще го нарека Камеърън.
Добре, Камерън. Харесва ми къщата ти. Затова ще имам къща като твоята.
Какво ще сториш?
Нейоми, ти не чувстваше това.
Мартин, това е..
Робърт Доминик Хойл
Алиса Хойл
Глаз..гоу
Здрасти, аз съм Алиса, собственичка на магазин за подаръци "Кендълуик"
..седем..
осем, пет.
Кой е? - Дейвид.
Адам е тук. Не можеш да влезеш.
Не искам да влизам.
Искам си само ключовете от кабинета.
Какво? - Знам, че снощи си била ти.
Не съм казвал на никого какво си сторила. Искам си само ключовете,
и досието, което си взела. - Нямам представа за какво говориш.
Ужасна лъжкиня си.
Някои от нас не са практикували. Чакай тук.
Трябва ми и досието, Луиз,
или нещата ще загрубеят. - Това заплаха ли е?
Знаеш ли какво си забравила снощи?
Срещу клиниката има охранителна камера.
И ако кажа на някого, сериозно ще загазиш.
Това няма да изглежда добре за бъдещите ти работодатели, нали?
Просто ми дай досието, и стой далеч от брака ми.
Или какво?
Ще се обадиш на полицията?
Наистина ли искаш да стигнеш дотам?
Давай, тогава.
Да. Така си и помислих.
Къде е?
Дадох го на Адел.
Стой далеч от нас, Луиз.
Моля те. Не знаеш какво се случва тук.
Не ти вярвам.
Вече не вярвам на нищо, което казваш.
Тогава повярвай на това.
Ако продължаваш да се месиш, ще пострадаш.
По дяволите.
Идеалният момент.
Сякаш си знаел кога точно да се прибереш вкъщи.
Ял ли си?
Кога ще спреш да се държиш като героиня от "Степфордски съпруги"?
Мислех, че имаме напредък, Дейвид. - Да, бе.
Да, защото всичко, от което наистина имаме нужда са малко спагети,
хубава рокля. Господи.
Знаела си коя беше тя, нали? Луиз.
Знаела си, когато си я срещнала.
Винаги знаеш разни неща.
Как става така?
Говориш безсмислици. - Играй си игричките, Адел.
Аз бях дотук! Вече не ми пука!
Но не намесвай Луиз в това.
Искам развод.
Не говори неща, които не мислиш. - О, мисля ги и още как.
Наистина ги мисля.
Нищо не би могло да бъде по-лошо от това.
Веднъж започнеш ли, Дейвид,
някои неща никога не могат да бъдат върнати обратно.
Те променят нещата..завинаги.
Вече нямам представа коя си ти.
Готова ли си? - Така мисля.
Някога правила ли си това с някой друг?
Не. Ти си първият човек на когото дори съм го казвала.
Ти си единственият, за когото знаех, че би ми повярвал.
Нервен съм.
Аз също.
Не е нужно да го правим. - Не, аз го искам.
С теб.
Едно, две, три, четири, пет, шест..
седем, осем, девет, десет.
Всичко е наред.
Мамицата ми, това беше невероятно.
"Астрална проекция е термин, използван в езо..
езотеризма"..звучи мръснишко.
"..за описване на волево извънтелесно преживяване,
което приема съществуването на душа, или съзнание,
наречено "астрално" тяло, което е отделно от физическото тяло,
и е способно да пътува извън него, през вселената."
Винаги съм го наричала просто "пътуване".
И никога не си искала да знаеш как, или защо се случва?
Не. Не исках да правя нищо, което би могло да го промени.
Ти си го направила, нали?
В нощта на пожара.
Може би..ако не бях била.
мисля, че ако бях била в тялото си, тогава аз..
щях да подуша пушека, или.. - Недей.
Не си го причинявай, а?
Колко далеч можеш да стигаш?
В началото не толкова далеч.
Но колкото повече го правиш, толкова по-далеч стигаш.
Това е като изграждане на мускул.
Мисля, че можеш да стигнеш навсякъде, където си бил преди,
стига да можеш да го визуализираш.
Дейвид знае ли? - Той е практичен.
Никога не би го разбрал.
Моля те, не го споменавай, става ли?
Нашата специална тайна.
Той е тук.
Хайде.
Ела тук.
Господи, липсваше ми. - И ти ми липсваше.
Дейвид..
това е Роб.
Най-добрият ми приятел.
Роб, това е Дейвид.
Заповядвам ви и двамата да се заобичате незабавно.
Радвам се да се запознаем. - И аз..се радвам да се запознаем.
Магазин "Кендълуик" Алиса на телефона.
Алиса Хойл? - Да, мога ли да ви помогна?
Ами, да. Чудех се дали мога да отнема минутка от времето ви?
Правя проучване за клиника "Уестлендс",
и мисля, че брат ви е бил там за известно време. Робърт?
Търсите Роб? - Да, но ми е трудно открия
някаква информация за връзка с него.
"Уестлендс", нали? Шибана загуба на време беше това място.
Роб продължи със старата песен, веднага щом излезе оттам.
Прекара два дни в стаята си, натряскан до козирката.
После ми щипна последните 40 лири и се изнесе оттук.
Оттогава не съм го чувала, а това беше преди десет години.
Не сте имали никакъв контакт? - Не. Вероятно е умрял в някоя алея
някъде, много скоро след това.
Съжалявам. - Недейте.
Роб беше противно малко лайнце. Наистина беше такъв.
Не си струва да се занимавате с него. Слушайте, трябва да затварям.
А, да, разбира се, благодаря ви за..
Мисля, че Дейвид е убил Роб.
Пожар в Кемпбъл, Шотландия
"Ратай-герой от ферма "Феърдейл" спасява любовницата си наследница.."
Той ми спаси живота, знаеш ли. В нощта, в която родителите ми умряха.
Какво се случи с момичето? - Наистина не съм сигурен.
Знам, че си получил всичките й пари. - Ще пострадаш.
Дейвид каза, че той е решил да си тръгне,
но Роб никога не би си тръгнал, без да се сбогува.
Полицията нарича пожара във "Феърдейл" "подозрителен
Полицейски инспектор Уигнал прекара два часа в разговор с Дейвид Фъргюсън,
преди това възвеличаван като герой, след спасяването на Адел от пожара.
Дейвид Фъргюсън заподозрян ли е? -Без коментар.
Задържали ли сте го под арест в полицията?
Той е в болницата. - Инспектор Уигнал, Дейвид Фъргюсън
заподозрян ли е? - Тече разследване, и не мога да правя
по-нататъшни коментари. Съжалявам. Свидетели потвърдиха, че семейство
Кемпбъл не е одобрявало връзката, и че семейството на Фъргюсън
е страдало от финансови проблеми.
Уважаеми Инспектор Уигнал, през 2009-та сте разследвал
пожара във "Феърдейл". Имам сериозна причина да мисля, че някой е умрял
..във Феърдейл.. по късно в онази година.
Млад мъж, на име Робърт Доминик Хойл
Мисля, че може би Дейвид Фъргюсън го е убил.
Мисля, че Роб заслужава хората да узнаят истината.
"Поне.. зная само коя бях, когато станах тая сутрин,
но струва ми се, че оттогава съм се изменила вече няколко пъти…
"Какво искаш да кажеш?", рече строго Гъсеницата. "Обясни се!"
"Себе си, боя се, не мога да обясня, госпожо.", каза Алиса.
Защото, виждате ли, аз не съм аз!
"Не виждам!" — рече Гъсеницата. /"Алиса в страната на чудесата"/
Побързай и..
Мисля, че някой вече е. - Гениално!
Скъпи, колата ти е тук. - Мислех, че бих могъл да отмъкна..
Става ли? Какво носиш, все пак?
Мамо!
Мамо, моля те, събуди се!
Мамо, събуди се!
Мамо, моля те, събуди се! Мамо!
Мамо!
Мамо, моля те, събуди се!
Мамо, събуди се!
Мамо, какво става?
Мамо. Мамо, какво не е наред?
Мамо. - Мама е тук. Мама е тук.
Не можех да те събудя. Опитвах, а..
..ти не искаше да се събудиш. - Мама е тук.
Всичко е наред. Тук съм.
Изплаши ме. - Знам.
Знам. Съжалявам. Не исках да те изплаша.
Всичко е наред. Наред е. Тук съм. Мама е тук.
Добре ли си, Лу? - Да.
Да, добре съм, благодаря.
Чудех се само дали можеш да ми заемеш малко кафе.
За сутринта. - Разбира се.
Влез. Не обръщай внимание на бъркотията.
Скъпи, спри да пиеш..
Няколко лъжици, стигат ли?
Да.
Съжалявам, имам само от евтиното.
Какво ще пиеш, ако спреш пиенето? - Ще пия вода.
Смесено е, Патси. Ще го пием с уиски.
До късно си будна.
Сигурна ли си, че си добре?
Да. Аз..съжалявам, просто..благодаря.
Нямаш грижи.
Сигурно съм го гледала пет пъти, но още ми харесва.
Най-лошите осем часа през живота ми.
Лека! - Да, лека.
Мамо, моля те, събуди се! Мамо!
Мамо, събуди се!
Адел! Събуди се! Адел!
Знае неща, които не би трябвало да знае. Как?
Откъде знаеше? - Познавам хората.
Можеш да отидеш навсякъде, знаеш.
Сигурно виждаш страна на Дейвид, която аз никога не виждам.
Влюбвам се в теб.
Съжалявам. Не мисля, че сме се срещали.
Ах ти, лъжлива кучко!
Превод и Субтитри: Harry