Кво пиеш?
Ром, или уиски?
Сега няма ли да пийнеш двойно с мен?
Съжалявам, малко закъснявам.. Получих ти съобщението, между другото.
Добре.
Днес ще се обадя, че съм болна, така че да се разходим,
Какво правиш? само това казвам
Никога няма да те забравя.. - Какво му има на дупето ти?
Нищо. Е, всичко вероятно, но мисля, че ти бях казала да чукаш, Адам.
Вратата беше отворена, мамо.
Е, прав си, приятелю. - Има някой на вратата, но аз не..
Отвори, защото ти казах да не го правиш. Много добре.
Здравей. Добре ли си? - Да, добре. Благодаря.
Явно закъснявам, но иначе... - Как си?
Добре. - Би ли могла..
Да. - Благодаря.
Не.
Мислех, че е само среща с приятел. - Така е. Защо?
Нищо. Изглеждаш страхотно. - Какво? Прекалено ли е?
Не, просто не е за всеки ден. Изобщо.
Зависи какъв тип приятел е. - Жена, чаша вино, малко клюки.
Почти не излизам. Наистина ли е прекалено?
Лу, изглеждаш страхотно. - Супер си, мамо. Като принцеса.
Добре, тръгвам, взех си телефона, ако има нещо..
Както и да е, вероятно няма да се бавя, но..
Просто излез да се отпуснеш. Ще се оправим.
Забавлявай се. - Чао.
Чао.
Много съжалявам, Лу, изникна ми нещо, няма да мога да дойда.
По дяволите. Надявам се, няма да се караме?
Нямаш грижи.
Кажи ми, ако мога да помогна.
Мамка му. Съжалявам, много съжалявам. Не гледах къде вървя..
Позволете ми.. Позволете ми да ви взема друго питие.
Не се притеснявайте.
Прощавайте. - Вижте, наистина, не е нужно.
Трябва. Най-вече, защото не ме нагрубихте.
Какво ще желаете?
"Макалан". И чаша вода.
Това ли е всичко? - Да.
Извинете. - А, вярно.
12 паунда.
Заповядайте. - Наздраве.
Пак се извинявам.
Е, приятно ми беше да се блъсна... - Често ли идвате тук?
Наистина ли го казах? Ясно, да. - Казахте го.
Наистина го казахте. - Както и да е, току-що се преместих
в този район, и реших да дойда да пийна.
Искам да кажа, наистина е глупаво. Като че ли бях в един от онези филми,
където хората просто влизат сами в бара, и заговарят непознати.
Някои хора обаче го умеят, нали?
Дайте им пет минути, и стават душата на компанията.
Вие такава ли сте? - Едва ли.
Не, нито аз.
И така, какво е вашето оправдание?
Да седите тук сама. - Приятелката ми Софи ме върза.
Значи разляхте питието ми, само за да имате с кого да говорите.
По принцип, си тръгвах.
Справедливо. - Може би вие ме видяхте да влизам..
и нарочно всичко нагласихте. - Хванахте ме.
Е, ако е вярно, тогава ми дължите 12 лири.
Шибан "Макалан"? Никога не съм го чувала.
Шотландско питие е. - Като вас.
Харесва ми акцента ви.
Както и да е, аз.. По-добре да тръгвам.
Едно за из път?
Опитвате се да ме напиете ли? - Пийте вода.
Или чипс.
Просто се опитвам да ви накарам да останете.
Защо?
Харесва ми вашата компания.
Няма да дойда у вас.
Много сте директна. - Просто не искам грешни сигнали.
Ами, мисията изпълнена. Та..
какво ще кажете да пием по още една напитка?
Добре.
И така...
Благодаря ви за вечерта.
И аз. - Да.
Сега няма да се разделим като два сърдити бухала.
Аз съм натам.
Не мога да го направя.
Много съжалявам.
Простете ми.
Съжалявам.
ТОВА, КОЕТО КРИЯТ ОЧИТЕ Й сез. 1, еп. 1 - "Случайни Срещи"
Добро утро. - Тъкмо го изпусна.
Кого? - Новия ти шеф.
Как изглежда? - Млад.
Или не ми изглежда много възрастен, или съм прекалено стара.
Но пък ми изглежда мил.
С него ще е по-лесно, отколкото със стария Плъмър.
Бързо е тръгнал. - Те са с доктор Шарма.
Те? - Жена му е с него. Много е сладка.
Добро утро, "Шарма, Джоунс и Дръмгул". С какво мога да ви помогна?
Ще се изненадате колко е трудно да наемете добър психиатър в наши дни.
Много са търсени.
Съвременният живот е добър за бизнеса.
За късмет на всички ни, предполагам. - Да, разбира се.
Е, много се радваме, че Дейвид ще работи за нас.
Не можах да го сдържа, Дилип.
Откакто сте му направил предложението, не спира да говори
да започне работа веднага. - Така е. Много съм слушал
за клиниката ви.
Мога ли да видя кабинета на Дейвид? - Мамка му.
За да мога да си представя къде се случва цялата магия.
Да, разбира се. Ще ви разведа из офиса - По дяволите.
Луиз трябва скоро да дойде. - Ще се радваме да се запознаем с нея.
О, тя е страхотна. - Мамка му.
По дяволите.
Колко време стоя в тоалетната? - Двадесет минути.
Шарма го разведе из целия шибан офис.
Иска ми се да бях видяла лицето ти. - Да, така е..
Нямам търпение да видя физиономията му утре, когато види моята.
Знам, че отдавна не се срещаш с мъже,
но наистина ли не подозираше, че подлецът е женен?
Не. Изглеждаше ми някак тъжен.
Софи, не ме е излъгал, нали?
Но и не ти е казал името си. - И аз не му казах моето.
Донякъде беше..
Не знам. Вълнуващо? Предполагам.
Как изглеждаше?
Съпругата?
Красива.
Никога не можеш да знаеш всичко за един човек.
Можеш да полудееш, докато се опитваш да го научиш.
Всичко ще е наред, Лу.
И чуй, не се притеснявай за утре. Остави мръсника да се поизпоти.
Мамо.
Адам?
- Мамо!
Адам! - Помощ!
Мамка му!
Заповядай. - Благодаря ти.
Притесняваш ли се? - За какво?
Първи ден ти е.
Не ми е първият първи ден, Адел.
Харесва ми офиса.
Мисля, че ще ти отива. И изглеждат приятни хора,
Д-р Шарма и останалите. - Да.
Да се надяваме, че няма да ги разочаровам.
Няма. Ти си много добър психиатър.
Имат късмет да те имат.
Както и аз.
Трябва да тръгвам.
Добре тогава.
Право в гърлото.
Ще се обадя.. в 11:30.
Тук ще съм.
Дейвид?
Лек ден. Обичам те.
Знам.
Ще закъснем, мамо! - Кой е виновен?
Може би ако не си беше загубил обувките тази сутрин.
А може би ако ти не носеше онези високи токчета.
Как някой може да носи обувки с високи токчета?
Съгласна съм с теб за това.
Виждаш ли? Дойдохме навреме. - Обичам да играя, преди да влезем.
Е, винаги ще има утре.
Добре. Целувка, моля.
Истинска целувка, моля.
Лек ден. Обичам те. - И аз те обичам.
Добре.
Страхотно. Просто супер.
Добро утро. - Съжалявам, че закъснях.
Едвам успях да накарам Адам да тръгне на училище тази сутрин.
Страхотно изглеждаш днес.
Доктор Фъргюсън тук ли е?
Искаш да направиш добро първо впечатление?
Да, дойде преди мен.
Но всички са на среща до 9:30, така че можем да се отпуснем.
Добре.
Нали не си манджийка? Надявам се. - Никак.
Благодаря. - Сандвич с бекон.
Какво може да е по-добро от това?
Нищо. Не и сега на моята възраст.
и артритът осакатява моя Джак.
Три резенчета пушен бекон е върхът на седмицата.
Мамка му. - Не мърдай.
Мирувай. Ще се махне. Не се безпокой. - О, по дяволите.
Разбрах. - О, чакай.
Ще го махна.
Моля те, недей..Сю, не.. - Почти го махнах.
Сю!
Мамка му!
Здравейте?
О, Боже..Това си ти. - Да. Аз съм.
Това, което се случи, не беше нищо, и двамата бяхме пияни.
И повярвайте ми, нямам намерение да казвам на никого за това.
Така че, мисля, че ако и двамата направим всичко възможно да..
се държим така, сякаш никога не се е случвало, няма да има причина
да не можем да се разбираме. И никой никога няма да разбере..
Става ли? - Какво правиш тук?
А, вярно. Да, аз съм вашата секретарка.
Три дни в седмицата.
Ти ли?? - Какъв късмет само.
О, всъщност ви видях вчера. Скрих се, когато влязохте.
Скрила си се? - В тоалетната.
Честно да ти кажа, вероятно щях да сторя същото.
Щеше да изглежда странно, ако двамата
бяхме се скрили в женската тоалетна.
Забавна си. Това го помня.
О, това е кетчуп. Инцидент със сандвич с бекон.
Ако оставим кетчупа настрана, всъщност съм доста добра.
Така де, в работата. - Сигурно си мислиш, че съм копеле.
Не.. - Мисля, че съм копеле.
Не, не, не.. - Обикновено не...
Както и да е, аз...
Не биваше да върша това, което сторих.
Не мога да го обясня, и се чувствам ужасно.
Може би трябва да отидете на психиатър.
Да. - Бяхме пияни.
Това е всичко. И всъщност, нищо и не сторихте.
Аз наистина харесвам тази работа, така че нека забравим за това.
От днес нататък?
Добре.
Между другото, аз съм Луиз. - Дейвид..Фъргюсън.
Знам. Името ви е на вратата.
Разбира се.
Е.. Радвам се да се запознаем както трябва, Луиз.
Аз също.
Като се има предвид къде се срещнахме, предполагам, че си местна.
Всеки ден идвам пеша до тук. - Мислиш ли, че би могла
да ме запознаеш с района?
Ще сторя всичко възможно.
Тук е хубаво място, от тази страна на парка.
Мисля, че някакъв местен депутат живее в едната от тези къщи.
Висшето общество.
Tам живеете, нали? - Да.
В парка е приятно през лятото, но е малко опасно през нощта.
И.. О, тук определено не е добре.
Много наркотици и други неща.
И..
Тук има подлез, в който се дрогират, и съм чувала, че стават кражби.
Какво правите? - Специалността ми са проблемите
със зависимостта. Планирам да върша социални дейности в общността.
Браво на вас. Другите лекари тук нищо не правят без пари.
Синът ми Адам ходи на училище тук.
Имате ли деца?
Не.
На колко години е синът ти?
Седем.
Разведена съм, просто.. В случай, ако сте се чудел.
Значи наистина не си виновна. - Мда.
Грешката беше твоя, приятелю. - Благодаря ти..
че не ме смяташ за боклук.
Или, поне не го показваш. - Няма защо.
А ти.. Наистина ли мислиш, че съм боклук?
Ще съм на бюрото си, ако имате нужда от мен.
Да ви налея ли? - Не, благодаря.
Пия най-много по две чаши. - О, не е забавно!
На маса пълна с психиатри, по-добре да съм трезва.
Вероятно сте много мъдра.
Аз поне знам истината, при нас е същият хаос, както при всеки друг.
Просто по-добре да го прикриваме.
И не искаш да се напия, и да споделя всичките ти тайни.
Змачи нямаше нищо против да зарежеш живота си,
за да се преместиш тук, Адел? - Не.
Беше чудесна възможност за Дейвид.
Не бях против.
Адел също имаше свои причини да иска да се премести тук.
Определено бяхме готови да се преместим.
И какви бяха причините?
О, нищо, наистина.
Но винаги съм искала да живея в центъра на Лондон.
Израснах като селско момиче, така че е вълнуващо да живея в града.
Мисля, че това е истинска възможност и за двама ни.
Да пием за това.
Дейвид, Адел. Добре дошли. - За Дейвид и Адел.
За Дейвид и Адел. - Наздраве.
Да ти налея ли едно?
Не, не искам.
Може би само глътка.
Хубаво е. - Да.
Добре си изкарахме, нали? - Да. И те харесаха.
Благодаря ти. Знам, че.. мразиш тези неща.
Искам това да се получи.
Нова работа.
Ново начало.
Аз..
не мога пак да го направя, Адел.
Трябва да е за последен път.
Знам.
Така ще е.
Обещавам.
Хайде да си лягаме.
Дейвид, Обичам те.
Дейвид. Обичам те.
Аз..
Добро утро.
Мамка му.
Не ти ли харесаха груповите прегръдки днес?
Какво каза? - Не отиде на груповата
разходка на страданието. - Не.
Затова ли се криеш там? - Виждала ли си Марк?
Не мисля, че психолозите трябва да носят една и съща риза цели три дни.
Не е голям чистник.
Ти си момичето, което рисува огньове.
Четох за случилото се във вестника.
Съжалявам за родителите ти.
Ужасно ли беше? - Да.
Видя ли ги? След това?
Изгорени, искам да кажа.
Ти си момчето, което ходи на сън. - Да.
Непрекъснато будя всички, нали?
Дразня ли те? - И без това не спя много.
Роб.
Адел.
Затова ли си тук? Заради кошмарите?
Лоши навици.
Мислят, че кошмарите ми са свързани с наркотиците.
Мислят, че не искаш да спиш защото си спала, когато се е случил пожарът.
За мен сънят е нещо различно. - По какъв начин?
Мисля, че с твоята външност може да ти се размине това тайнствено деяние.
Знаеш ли какво трябва да направиш? Следващият път,
вместо огньове нарисувай малко вода. И тогава им кажи, че пожарите..
пожарите символизират скръбта ми, но водата я измива.
Тогава ще се разнежат как са те спасили, и ще те оставят намира.
Става.
Добро утро. - Добро утро.
Мислех си, че е време отново да ти ги върна.
Благодаря ти, Дейвид.
Едната от причините да ги имаш,
Адел..
Проучих района. Искам да поработя с наркозависимите.
Това означава, че ще отсъствам повече, през почивните дни и пр.
Страхотна идея.
Ако можеш да помагаш на хората, тогава трябва да го вършиш.
Трябва да ми кажеш, ако има проблем.
Няма да има.
Ти си добър човек, Дейвид.
Да.
Добре.
Кроасаните са топли.
Това е за срещата ви в 12:30. - Ах, страхотно.
Сигурно трябва да попитам, доволен ли сте от всичко?
Искам да кажа, нали знаете, тук, в работен смисъл.
Начинът, по който върша нещата. - Защо да не съм?
Не знам. Хората харесват да вършат нещата по различен начин.
Просто искам да се уверя. - Чувствам се в сигурни ръце.
Добре. Добре тогава.
Имаш ли някакви планове за уикенда?
Мамка му! Съжалявам! Не, нямах впредвид..
Петък е. Исках да кажа, имахте ли някакви планове? Ти и Адам?
Или който и да било. Аз..аз..
Мамка му. Опитвам се да поддържам разговор.
Наистина ли с това си изкарвате хляба? - Невероятно, нали?
Но запомнихте името на Адам, което всъщност е доста впечатляващо.
Той е с баща си този уикенд, така че светът е в нозете ми.
Вероятно цял ден ще релаксирам.
Маникюр, педикюр, маска. Вечерта може да изляза на купон.
Да се разбия. - Е, надявам се да си изкараш
добре, Луиз - О, ще го направя.
Когато любимият ти
те изостави съвсем самичка.
И никой
не ти се обажда по телефона.
Не чувстваш ли, че ти се плаче?
Е, ето ме мен, скъпа.
Хайде, хайде, поплачи на мен.
Никога не трябва да ходиш самичка.
Но ще видиш.
Хайде, хвани ме за ръка.
И, скъпа, няма ли да тръгнеш с мен?
Здравейте. Да ви е вкусно. - Здравейте. Благодаря.
Здравейте момичета. Казвам се Джош, и съм от Съри!
Джош от Съри. Как сте, момичета?
Мамо!
Помощ!
Адам!
Мамо!
Никога не съм я виждал да яде торта, така че това е нещо като почит за нея.
Рахул почита баба си
с два блата шоколадово-кокосова бисквита върху шоколадови гъби..
украсена с шоколадови стърготини, и сиропирана с..
Здравей, слънчице! - Здравей, мамо.
Добре ли прекара уикенда? - Беше страхотно! Нали, татко?
Страхотно? - Поне беше прилично.
Право в банята, моля.
Хайде.
Има ли нещо?
Може ли да вляза? - Добре.
На Лиза й предложиха една къща за през лятото в южната част на Франция.
Радвам се за Лиза. И за теб, разбира се.
Бих искал да взема Адам.
Няма да стане.
Лиза е бременна.
Тя.. Мислехме, че би било добре
да се сближи с Адам, преди да роди.
Не може да го опознае, като го вижда само през уикендите.
Не искаме да се чувства самотен. - От колко време си с нея?
Лиза? - Лу..
Няма и година, нали? - Стига.
Малко по-дълго от останалите, но.. не е цял век, нали?
Никъде няма да ходи, така че.. - Стига, де, Лу. Ти не си такава.
И каква съм? Навеждам се пред всички, само и само да им е добре?
Страхотно ще си прекара. Боже, мислех, че ще се зарадваш
да имаш повече свободно време. - Вече си му казал, нали? На Адам?
Преди да говорите с мен.
Бяхме развълнувани, излезе от само себе си.
Не се и съмнявам.
Поне си помисли за това. - Добре, тогава. Чао.
Лека нощ, сине! - Чао.
Слушай, Лу. Аз.. - Разкарай се.
Той много се зарадва..
Мамо.. - Мисля, че ти казах
да отиваш в банята. - Татко пита ли те за..
Няма да ходиш във Франция. - Защо?
Защото аз така казах. - Това не е причина!
Достатъчно! В банята!
Адам?
Мразя те!
Не е честно! Мразя те!
Бях негова пробна съпруга. Не мога да спра да мисля за това.
Изпробва всичко с мен и Адам, и сега започва на чисто.
Това са глупости. - Нима?
Защо Иън трябва да е щастлив?
Значи ще накажеш себе си и Адам, само за да накараш Иън да се почувства
като лайно? Няма да стане, знаеш го.
Така или иначе, той ще се запилее на почивка без Адам,
а ти ще останеш вкъщи с нещастно хлапе.
Той е всичко, което имам. - Чуй се само, колко тъжно е това.
Ти нямаш деца. - Един ден и ти няма да имаш,
защото Адам ще порасне, ще замине да живее някъде,
и ще има личен живот.
А ти ще стоиш в този апартамент, едвам на четиридесет години,
и ще си мислиш, "Какво се случи с живота ми, мамка му?"
Извиках те, за да ме успокоиш. - Добре. Кажи "да" на Иън,
и използвай този месец като ново начало.
Искам да помислии за нещо, което ти искаш, и да го направиш.
Каквото ти искаш, а не Адам, или на някой друг.
Ти си една от най-забавните, най-добрите, най-грижовните хора,
които познавам. И знам, че имаш Адам,
и нещата невинаги са лесни.
Но това не е извинение да се отказваш от себе си.
Наистина ли мислиш, че правя това?
Мисля, че ако го правиш, това не е Лиза, която винаги съм познавала.
Може би трябва да ти напомням за това.
Искаш ли да промениш живота си?
Някаква част от него.
Тогава това е твоят шанс.
Може ли? Наистина? Сериозно?
Сериозно. - Ти си най-добрата майка!
Наистина ли? Защото снощи бях най-лошият човек на света.
Помниш ли?
Каза, че ме мразиш.
"Омраза" е много силна дума.
Не я използвай само тогава, когато не получаваш това, което искаш.
Съжалявам.
Не казвам "да", защото вчера се държа като пишлеме.
Казвам "да", защото мисля, че ще е добре за теб.
За нас. - Никога не съм те мразел. Не наистина
Просто ми беше тъжно.
Знам.
Добре. Бързо.
Ако пак закъснееш тази сутрин, мога и да размисля.
Хайде, хайде, тръгвай.
Добре, хайде! Тичай!
Отивам във Франция
Да, отивам във Франция
О, отивам във Франция
Имаш ли някакви планове за днес?
Сигурно ще отида на фитнес тази сутрин, и следобед ще пазарувам.
Градско блаженство.
Честно.. Простичките неща ме успокояват.
Добре.
Ще се обадя по-късно.
Къщата е на един приятел на Лиза, или на баща й..
или нещо такова.
Както и да е, сигурно са богати, защото имат басейн и други неща.
Значи я харесваш? Лиза? - Още не знам.
Не я познавам добре.
Обаче татко изглежда щастлив.
Добре, лек ден.
Ще се видим в три.
Чакай, какво ще правиш, докато ме няма?
Каквото си поискам.
Чао. - Чао.
Здравейте. Здравейте.
По дяволите!
Мамка му!
Съжалявам! Много съжалявам. Имате ли нужда от помощ?
Благодаря ви. - Аз съм виновна.
Не гледах къде вървя.
Това си ти.
Аз..съжалявам. Аз не.. Не мисля, че сме се срещали.
Не. Не, не сме.
Извинете, аз..Работя за съпруга ви.
Три дни в седмицата.
Не и днес. Както и да е..
Видях снимката ви на бюрото му. - С Дейвид ли работите?
Току-що го изпратих.
Исках да се поразходя тази сутрин.
Светът е малък. - Да.
Аз съм Адел. - Луиз.
Сигурна ли сте, че сте добре?
Както и да е, по-добре да тръгвам.
Луиз?
Искате ли да пийнем по едно кафе?
Искам да кажа, ако имате време.
Аз съм нова тук, и наистина не познавам района, така че..
Моля ви.
Да се реванширате затова, че ме съборихте?
Разбира се.
Да. - Вие водете.
Аз ще ви следвам.
Превод: Alex Bell Редакция и Синхронизация: Harry