Има два начина да изживееш живота.
Единият, като че няма чудеса, а другият- сякаш всяко нещо е чудо.
Това е окото на бурята “Хейзъл”. Има две теории.
Според американската, “Хейзъл” ще завие на север,
директно към Мобил, Флорида и Джорджия.
Според европейската, ще се отправи на северозапад,
където е възможно да прерастне в ураган.
Ураганът ще навлезе някъде между Гълфпорт и Ню Орлийнс.
“Хейзъл” се придвижва с 10 мили в час
и се очаква да стигне крайбрежието до утре сутринта.
След навлизането, очакваме проливни дъждове и бурен вятър.
На мен ми се струва, че ще се насочи към Луизиана.
Красавица.
Какво има там? - В това ли?
Нищо. - По-точно?
Раци с меки черупки.
Не им ли мина сезонът? - Почти, но тези са за “Фрайман”.
За да ги удавят в чесън? Убиват вкуса им.
Плащат 55 за дузина.
Ще ти дам 60. - Тъкър ще се съгласи ли?
И още как! Меки раци по това време?
Ако питат, не си ги взела от мен. - Кое?
Да се пазиш. - Мерси.
Благодаря. Номер 17 е на ред.
Здравейте, обажда се Миранда Уелс.
Взели сте такса за овърдрафт, но ако чекът бе осребрен,
както трябваше, нямаше да има проблем.
Тази такса трябва да бъде върната.
Моля, обадете се днес. Благодаря.
Миранда, 12:13 е. - И?
Каза да ти напомня за зъболекаря.
Нагоре сме с 5%. - Така ли?
Хората пак имат пари.
Къде отиваш? - На зъболекар.
Виж, относно вечеря… - Знам, бурята.
Може да ни пропусне, но… - Да сме внимателни.
Тоест трябва да… - Пуснеш щорите.
Нещата винаги може да се влошат.
А имахме резервация в “Шая”. - В делнична вечер?
Благодаря ти. Оценявам го.
Също така…
Купих меки раци от Санг. Пазеше ги за “Фрайман”.
Казах му, че е грешка и му платих по 60 за дузина.
По това време на сезона? - Нали?
Само така. - Чао.
Благодаря.
Здравейте, мога ли да помогна? - Надявам се.
Имам резервация.
Имам брадовчед от Нашвил. - Така ли?
Идвали ли сте и преди? - За пръв път съм в Ню Орлийнс.
Какво учите?
Как да се издигна нагоре.
Щом има желание, има начин. - Така е.
Случайно да имате стая с гледка? - Не, съжалявам.
Всичките са заети. - Няма нищо, каквото имате.
От стая 1 си тръгнаха заради бурята.
Това е странно. От там има изглед чак до реката.
Явно днес ми върви.
Рядко виждам такива кариеси при възрастни хора.
Да не се жабуриш със захар?
Карамелени бонбони. - Да, това е причината.
Каза, че трябва лечение на корена. - Мисля, че му липсваш.
Как е другия Понеделник в 9?
Дона, не ми помагаш. Нямаш ли нещо към…
…Юни догодина?
Къде се осигуряваш? - Вече никъде.
Колко ще ми струва?
1700 за преден, 2300 за заден.
Преден или заден е? - Заден.
Убедена съм, че Тъкър ще разбере.
Може би, но е сложно, все пак ми се води шеф.
Пази се довечера. “Хейзъл” може да се появи.
Мисля, че ще завие право към нас.
Добро хвърляне.
Търся Миранда Уелс.
От банката ли сте? - Не бих казал.
На работа е. Дайте го на мен. Аз съм синът й.
Предположих.
Работата е там…
Опасявам се, че е нужно малко пояснение.
Кога ще се прибере? - Обикновено към 4.
Готино оборудване.
Баща ми го направи, за да мога да хвърлям навътре.
Беше нещо като изобретател. - Сигурно е бил добър.
Мама каза, че не е продал много, но е имал и друга работа.
Решил е риболовния ти проблем.
Не и според рибите.
Нямаш ли училище? - Настинал съм, мама ми даде лекарство.
Хубав ден да си вкъщи.
Да, има време до бурята. Проверих няколко пъти.
Мерси за помощта.
Ако я видиш, не й казвай, че сме разговаряли.
Забранено е да говоря с непознати.
Ще е наша тайна.
Очаква се скоро “Хейзъл” да прерастне в ураган,
някъде между Пенсакола и Луизиана.
Дори и това да не стане, ще има силен дъжд и вятър,
навсякъде по крайбрежието - Чудесно.
Важи предупреждение за...
Здрасти.
Миранда, Боби е. - Знам, имам номера ти.
А и малко те виждам. - Чу ли новините?
За бурята ли? Не. - Глобалното затопляне се влошава.
Аз обвинявам кравите.
Как е покривът? - Покривът ли?
Оправи ли течовете?
Нямам пари за пломба, да не говорим за нов покрив.
Трябва да продадеш мястото и да се преместите по-високо.
Все ми го казваш. - Така ли?
Откатко той почина. - И още е факт- опасно е.
Боби, ще ти се обадя по-късно. - Никога не го правиш.
Все си заета. - Заради децата. Обичам те.
Здрасти, банда. Как беше днес? - Ужасно.
Гадно. - Какво е станало, миличка?
Каза на едно хлапе, че има пони. Нарече я “лъжкиня” и с право.
Казах, че искам пони.
Откога? - Винаги!
Казах да не й даваш да гледа “Черния Красавец”.
Не си изяла обяда си? - Никой не си носи от вкъщи.
Не може ли да си купувам в училище? - Понякога, но е скъпо.
Обсъждали сме го. - Тъпотия.
Добре, кажи какво има.
Кит Райли прави парти същата вечер като моето.
Ще има фургони за храна.
Не искам рожден ден. И без това няма да получа каквото искам.
Сега няма пари за компютър, но може би за Коледа.
Ако въобще имаме елха.
Не трябва да караш и… - Само щях да видя кой е.
Чакам обаждане от банката. - Каръл.
Това е банката. - На “ти” ли си говорите?
Не драматизирай. - Боже, затова…
Вдигни и кажи да звънне после.
Боже, мамо!
Ти си най-лошия шофьор на света!
Защото ти си най-лошия пътник на света.
Съжалявам, вината е моя. - Добре ли сте? Как се децата?
В лошо настроение, но иначе са добре.
Май пораженията са при вас.
Нещата вървят на добре.
Не си хабете застраховката за това.
Малко скоч и пяна и ще го направя като нов.
Не мога да ви моля за това.
Не сте, аз предложих.
Баща ми беше механик. Но решението е ваше.
Ами…живеем наблизо. - Ще карам след вас.
Благодаря. - Аз ще го взема.
Нали няма да ни съди? - Не.
Защо взима бронята ни? - Ще дойде да я оправи.
Ще го заведем вкъщи?
Беси, вземи си раницата. - Добре, мамо.
Осъзнах, че така и не се представих.
Брей Джонсън. - Миранда Уелс.
Приятно ми е. - Надали, но благодаря.
Това са Миси и Беси.
Здрасти. - За какво е “В”-то?
Колеж “Вандербилт”. Преподавам инженерство там.
Яко.
Май си доста натоварена, а?
Идея си нямаш. Ето го и Грег.
Здрасти, миличък. - Здрасти, Грег.
Какво е станало с бронята?
Карма. Г-н Джонсън ще я оправи.
Да, ако имате отвертка и гайчен ключ в бараката.
Разбира се. - А пяна за дупки и течове?
“Тигрова” или “Здрава”? - Няма значение.
Какво или какво? - Професионални термини.
Искаш ли бира или безалкохолно? - Не, ще стане бързо.
Добре, вратата е отключена ако ти трябва нещо.
Мамо, виж това.
РИЧАРД ДЖОНСЪН. ПРОФЕСОР И ИНЖЕНЕР.
Видя ли? Има и честни хора.
Сега пусни новините и подреди масата.
…Пенсакола и Морган, Луизиана.
“Хейзъл” ще прерастне в ураган, категория 1, довечера или утре,
при навлизане между Мобил, Ню Орлийнс и Пенсакола…
Беси, не рисувай на масата. Ще изнесеш ли боклука?
Добре, мамо.
Какво има за вечеря? Нека позная.
Червен боб с ориз, или пиле от фризера и салата?
Предпочиташ омари ли? - Ти не би ли?
Искам пица. - Не и днес, скъпа.
Миси? Ела тук.
Грег е в момчешкия рай.
Какво очакваш? Все е заобиколен от момичета.
Колко плащаш на този тип? - Нищо.
Странно е, че идваш да я търсиш, а после тя се удря в теб.
Така ли? - Да, голяма случайност.
Или просто е лош шофьор.
“Хейзъл” май започва.
Как върви? - Добре, но трябва да изсъхне.
Ще издържи до края на света. - Влезте да се измиете.
Благодаря.
Грег, хайде!
Не искам да изпускаш повече училище.
Извинявай за бъркотията. Не очаквах гости.
Кърпите и сапуна са там. В хладилника те чака и бира.
Благодаря. - Мамо, Брей е професор.
Разбрах. Какво те води тук?
Ами… Всъщност е дълга история.
Съжалявам, не е моя работа.
Нямах това предвид.
Мамо! - Какво?
Сложила си пилето с опаковката и се е стопила.
Изглежда съм. Значи остава червен боб.
Пица! - Да!
Няма да стане. - Бедните не ядат пица.
Не сме бедни, а разорени. Различно е.
И какво казваше?
Секунда. Деца…
Весело, а? “Да пееш в дъжда”, но с тенджери.
Вятърът ме плаши.
Природата е много мощна, но ти също си.
Аз? Няма начин. - Има.
Но трябва да внимаваш…
Привличаме каквото мислим.
Мамо, вярно ли е? - Кое, миличка?
Какво е това? - Рак на колело.
Какво друго? - Магнит.
Привлича неща със сила, която не виждаме,
но знаем, че съществува.
Мислите правят същото.
Колкото повече мислите за нещо, толкова повече го привличате.
Добре, аз си мисля за пица. - Сериозно ли?
Обичам кашкавалът да е разтопен и разтегателен.
Ами ти?
Пеперони и салам. - Истината е в хрупкавата коричка.
Две пици с кашкавал и пеперони за Миранда Уелс.
Ти ли го направи? - Не гледай мен.
Името е вярно, но не сме поръчвали.
Някакъв Тъкър ги поръча, остави и бакшиш заради бурята.
Много мило, благодаря.
Пазете се. - И вие.
Благодаря.
Добре, момичета.
Измийте си ръцете. - Да, мамо.
Има пица! Колко яко!
Май аз ще тръгвам.
Да…Не… Разбира се, извинявай.
Благодаря.
Мамо, разби му колата. Покани го да остане.
Тъкър се опитва да купи любовта ми и успява.
Семейството му държи ресторант, аз го управлявам.
Както и него самия.
Не му вика “гадже”, защото е на 43. - Яж си пицата.
Звучи като добър човек, с нюх за други добри хора.
Да не си някакъв будист? - Що за въпрос?
Не знам, изглеждаш различен. - Не си изнервен, като мама.
Не съм нервна. - Не е вярно!
Беси, ще ме подкрепиш ли? Нервна ли съм?
Да. - Предателка!
Изтощена си от сутринта. - Ясно, разбирам.
Мама работи цял ден, но без Тъкър и нея, щяхте да ядете пластмаса.
Точно така. Наздраве! - Наздраве!
Забавни сте. - Време ви е за домашни.
Чиниите в мивката. - И не съм будист.
Вярвам, че всичко в живота, дори и лошите неща,
могат да доведат до нещо хубаво.
Не и в тази къща.
Сега ураганът ще развали една приятна вечер.
Нали няма да караш чак до Нашвил? - Не, отседнал съм наблизо.
Но виж…
Днес нещата се наредиха... много неочаквано.
Не очаквах да го кажа, но беше удоволствие.
Имаш чудесно семейство.
Благодаря.
Добри деца са.
Исках да кажа нещо преди, но моментът сякаш…
Мамо! Паяк! - Дай да видя!
И обратно в ежедневието.
Мамо! Ела, моля те!
Лека нощ. - Лека нощ.
“Хейзъл” е опасна буря.
Очаква се до утре сутринта да е навлязла на сушата.
БЛАГОДАРЯ ЗА ПИЦИТЕ. БЕШЕ МНОГО МИЛО. ЦЕЛУВКИ.
Добрата новина е, че когато “Хейзъл” мине на суша,
ще намалее до тропическа буря, с ветрове до 112 км/ч.
Възможно е и да пропусне Луизиана. - Да бе…
…и какво още се очаква от бурята?
Очаква се много дъжд, но всъщност вятърът е опасен.
Знаем, че поваля дървета, нарушава електропредаването…
Боже мой.
Ще се скрием в банята.
Хайде, седнете във ваната. - Защо?
Помните ли как татко ни води на къмпинг?
Бяхме заедно около огъня, беше уютно.
Внимавайте къде стъпвате. Внимавайте!
Мамо, добре ли си?
Държа се.
Какво ще правим?
Ако мюслите са сухи, сипете си с мляко, докато е прясно.
Защо все се случва на нас?
Може би нямаме късмет.
Хайде, да направим закуска.
1,2,3! Добро момиче!
Добре ли сте?
Честно.
Цял живот все чакам нещо лошо да се случи и…
…все се случва.
Кафе?
Благодаря.
Какво правиш тук?
Не можех да замина без да знам дали сте добре.
Имате ли домашна застраховка?
Тази с минимално покритие? Естествено.
Не е нужно животът да е серия от нещастия.
Но така изглежда.
Знам, но…
Открих, че ако мисля какво искам, вместо обратното,
животът е по-добър.
Ти се събуждаш усмихнат, а?
Нека помогна. - Как?
С магическа пяна? - Скоро ремонтирах ферма в Тенеси.
Ще стане, но трябва време и…
Пари, а нямам и двете. - Не колкото очакваш.
Дървото е скъпо, но ще импровизираме.
Важното е да опазим къщата, нали?
Да, би било добре.
Да кажем 500 долара. - 500?
За материали. - Покривите са поне 10 000.
Както казах, ще импровизираме.
Имам инструменти в колата, както и цяла седмица време.
Защо ми помагаш?
Защото мога.
Добре.
Нает си.
Но само заради кафето. Благодаря.
Миличка, недей.
Не ги изхвърляй. - Мокри са.
Ще изсъхнат. Това са много важни неща.
Тази ми е любима. - И на мен.
Миси беше права. Излъгах, че имам пони.
Добре, тогава…
Това пони е твое, нали?
Мамо?
Какво ще правим с партито ми? След 5 дена е.
Ще измислим нещо. - Как?
Виж къщата. Мисля, че трябва да го отменим.
Не.
Знам, че очаквате родителите да знаят всичко, но не е така.
Но знаеш ли какво? Един път се става на 16.
И ще има парти.
Откъде намери кафе?
Две греди са счупени, но щетите са повърхностни.
Какво означава това?
Здрасти, Брей. - Здравейте.
За да запълним покрива- 150, също и две нови греди,
черна хартия и пирони- не повече от 200.
Уплътняване и изолация на тавана… Може би още 200?
Какво прави той тук?
Оправя покрива. - Как? Нали сме разорени?
Не знам. Магнити.
Виж ти! Баба идва.
Боже мой! Добре ли сте?
Наранихте ли се? - Спахме във ваната!
Във ваната? - Има дупка на покрива.
Колко страшно! Цяла нощ ви звъня.
Сигурно е нямало мрежа. - Мама беше страхотна.
Нямаше ник’ва паника. - “Никаква” паника.
Каква бъркотия. Предупредих те за къщата и…
Кой е това? - Това е Брей.
Оправя покрива. - И бронята на мама.
Яде пица с нас. - Каква пица?
С хрупкава коричка. И да, оправя покрива.
Брей? - Има ли лиценз?
От Тенеси е. - Запознай се със свекърва ми.
Боби, Брей. - Приятно ми е.
Мама се разби в него с колата. - Не съм, одрасках бронята му.
И твоята падна. - Какво е положението?
Ще отида за дърва и материали.
Ще потърся и вентилатор, за да изсушим пода.
Ние ще сме тук. - Няма, не и с децата.
Стаите им са сухи. - Скъпа, ами мухъла?
Грег и без това е болен. - Ами училището?
По радиото казаха, че няма ток и ще остане затворено.
Защо не дойдете при мен, докато нещата се оправят?
Добре, имаш право.
Пригответе си багаж, отиваме при баба.
Две минути, не прекалявайте. - Чудесно!
Благодаря. - И аз, миличка.
Може ли да минем през ресторанта? Искам да видя как е Тък.
Кой е този непознат, който си допуснала в дома си?
Не е сериен убиец, а професор, за бога.
Трябва да се внимава тези дни.
Най-важното са децата, а те идват с нас.
Надявам се, че е честен, и че ще се справи.
Знаш ли какви са хората?
Ще те оставим да работиш. - Изглежда загрижена.
Свикнали сме да се пазим, но оценявам жеста ти.
Кой жест? - Даваш ни надежда.
Възпитавам ги реалисти. Баща им беше мечтател,
май се предава генетично, особено при Грег.
Държа да останат здраво стъпили на земята.
Разбрано. - Искаш да питаш за баща им,
но си твърде любезен да питаш.
Почина преди пет години.
Много съжалявам.
И аз, изпуска много неща.
Да си разменим ли номерата? - Разбира се.
О, Тък… - Хубава работа, а?
Слава богу, че барикадирахме всичко.
Вие как сте? - Добре, покривът пострада,
но вече го ремонтират. Отиваме при Боби за няколко дни.
Можеше да дойдете при мен. - Ти ли ще й кажеш?
В никакъв случай, искам да ме харесва.
Кой оправя покрива? - Някакъв тип, не го познаваш.
Ще закараме децата и ще се върна да помогна.
Недей, после ще ти се обадя. - Наистина?
Сигурен ли си? - Да. Здрасти, Боби!
Отслабнал ли е? Изглежда добре. - Не мисля.
Някакви нови развития?
Защо да усложняваме нещата? - Защото е добър човек.
Знам, че е странно, да го чуеш от свекърва си,
но знам колко е трудно човек да продължи напред.
Все пак и аз съм вдовица.
Защо да насилваме нещо, което никой не иска?
Подпишете тук.
Благодаря.
Здравейте. - Здрасти, Брей Джонсън.
Това на онзи човек ли е?
Извинете, ваше ли е?
Мат Уелс. - Брей Джонсън.
Нещо за пиене?
Ако налягането се увеличи от 6 на 6.3…
Господа, това е Мат, изобретателят за който говорих.
Точно мислех да ти се обадя. - Как върви?
Оцеля ли бурната “Хейзъл”? - Донякъде.
Налага се да остана още малко. Става ли?
Разбира се. Как мина всичко?
Не съм сигурен. Вселената май ми дава знак.
Какво каза, когато й го даде?
Там е работата… Още не съм й казал.
И защо не?
И аз това се питам.
Къде са децата?
Тук живеят основно пенсионери.
А те къде са? - Гледат телевизия вкъщи.
Уверявам ви, че сме много активни. Има голф, плуване, йога…
Животът тук е хубав, спокоен и…
Има езеро и беседка. - За какво е беседката?
За красота.
За да седят старците и да оплакват болежките си.
Миси! - Какво? Ти го каза!
Да влезем вътре.
Голяма дупка!
Какво?
Извадили са късмет. Ти ли си майстора?
За днес. Казвам се Брей.
Тък Мидендорф, от ресторанта.
Миранда искаше да видя как върви. - Ти си изпратил пицата.
Да, откъде… - Спечели много точки, приятел.
Така ли?
Откъде познаваш Миранда? - Всъщност отникъде…
Защо поправяш покрива? - Добър въпрос.
Ще ми подадеш ли онази чанта?
Тази там. Хвърли я горе.
Заповядай. - Трябва ли ти помощ?
Мерси.
Страхотна гледка. - Предимството да си на покрива.
Цялата част трябва да се смени.
Ще я покрия утре. Казаха, че няма да вали.
Но не си професионалист? - Не, само помагам.
Ще ми се Миранда да беше казала, щях да наема майстор.
Нищо лично. - Разбира се.
Голям инат е. - Откога сте заедно?
Няколко години.
Взех я на работа около година след смъртта на съпруга й.
Бил е добър човек, доколото знам.
Сигурно й е било трудно. Вдовица, три деца…
Направило я е предпазлива.
Аз също съм, затова не я притискам.
Нещата може да се променят, стига да го искаш.
Просто искам да е щастлива.
Разбирам те.
Аз бих искал… - Беше ми прятно, Брей.
И на мен, Тъкър. - Обади се ако трябва помощ.
На всяка цена.
Защо хората харесват пъзели?
Не харесват. Искат да уплътнят скуката.
Звучите като затворници. - Вижте колко парчета.
Ще отнеме поне седмица. - Цяла вечност.
Знам, че обичаш къщата, но мисля…
Да не го обсъждаме сега. - Бях брокер 40 години.
Може да се продаде за ден, може да отнеме и години.
Нямаш толкова време. - Не мога да мисля за това.
Само моля да го обмислиш.
Скупчили сте се един върху друг.
На момичетата им трябват отделни стаи.
Ще си върнеш доста пари. - Не и с дупка в покрива.
Скъпа, цялата къща е за срутване.
Здравей.
Искаш ли да знаеш как върви? - Само ако е добре.
Вече се стъмва, но ако пуснат тока,
ще приключа до 2 дни.
Това е фантастично. - Отървах се от клона, почистих дупката.
Подът е добре, но вентилаторът трябва да работи цяла нощ.
Каквото се налага, само да изсъхне.
Добре, ще се чуем утре.
Чакай, Брей…
Къде си в момента? Какво правиш?
Любувам се на залеза от покрива ти. Ами ти?
Притеснявам се.
Заради парите ли? - Не, заради всичко…
Работата, децата, Тъкър…
Май ще трябва да продам къщата.
Сериозна стъпка. - Да, някой ще я вземе,
ще я разруши до основи, и ще разбие сърцето ми.
Ако се стигне до там, ще разбереш какво да правиш.
Поредната житейска мъдрост?
Преди 10 години минах през развод. Разтърси ме.
Имахте ли деца?
Не, спестявахме пари преди да създадем семейство,
но тя реши да го направи с друг. - Боже, това е…
Сигурно си бил… - Съкрушен.
После реших да обвиня всички около себе си.
Не звучи като теб.
Вече не, но беше преди.
Преди?
Преди нещо друго промени живота ми.
Не исках да любопитствам. - Не, не си.
Понякога е най-добре да…
…изчакаш нещата да се изяснят.
Чудесни новини за къщата, професоре. Благодаря.
За нищо. Хубава вечер.
Лека нощ. - Лека нощ.
Добро утро, г-н Джонсън. - Добро утро, Слоун.
Разбрах, че удължавате престоя си.
Искам да помогна на една приятелка в Мадисънвил.
Очаквам важна пратка скоро. Би ли хвърляла по едно око?
Важна пратка, разбира се. - Мерси.
Дръж го така, да не се разлее.
Боби, какво правиш тук? - Помагаме на мама.
От хранителната банка помолиха за дарения.
Миранда реши, че може да помогнете. - Много хора нямат ток.
Надявах се, че няма да възразиш. - Да, разбира се.
Можех да помоля Мани или Шармейн. Нямаше нужда да идвате.
Нали е работен ден? - Може би й липсваш.
Минавало ли ти е през ума? - Наистина?
Какво? - Нищо.
Ще го доставим и се прибираме. Ще звънна после.
Мислех да й покажа една къща за продан наблизо.
Обмисля да продаде нейната.
Така ли? - Не.
В интернет е пълно с оферти.
След тази буря, къщата ти би била много искана.
Ако се преместим, как ще ни намери Дядо Коледа?
Миличка, майка ти ще му прати новия ви адрес.
От пощата ще го пратят чак до Северния полюс.
Какво й е на нашата къща? - Много неща, скъпа.
Боби.
Ще тръгвам. С ток или без, заплатите трябва да се преведат.
Ще ти звънна по-късно. - Благодаря ти.
Внимавай с пипера, ще те кара да кихаш.
Първо дамите.
И господата.
Няма ли канелени бисквитки? - Протеинът укрепва мускулите.
Обикновено ядем зърнена закуска. - Нямам, съжалявам.
Хлябът има гаден вкус. - Защото е безглутенов.
Като остарееш, ще ми благодариш.
Какво е глутен? - Едно нещо в храната.
“Здрасти банда, вече има ток и покривът е поправен.”
Да! - Толкова бързо?
Еха, прозорец на покрива! - Бива си го.
Как го качи там? - Таванът е впечатляващ.
И какво точно е това на покрива?
Броня срещу лошо време.
Откъде дойде? - Появи се.
Като пицата? - Не, не.
Tова беше заради Тъкър, а това е защото Брей
много е работил да намери решение.
Лутало се е безцелно и изведнъж дойде при мен.
Или е просто съвпадение.
“Съвпадението е начинът на Бог, да остане анонимен.”
Кой го е казал? - Айнщайн.
Физикът ли?
Казал е и, че трябва да преценим дали вселената ни е приятел.
Защо? - Отговорът определя как живеем.
Наистина ли не си от Калифорния? - Не, г-жо.
Значи магнит в главата ти е докарал това стъкло…
Стига въпроси. Човекът е зает, кажете “чао”.
Чао, Брей! - Благодаря за покрива.
Ще си взема чековата книжка.
Да отидем в стаята ми. - Добре, миличка.
Може ли да те питам нещо?
Давай. - Какво стана с онзи плик?
Още не съм й го дал. - Защо?
Сложих го в пощенската кутия след пицата, но е отлетял.
Трябва да намеря нов. - Какво има в него?
Неща за големи. Но със сигурност добри.
Ето, 500 благодарствени долара.
Само не го осребрявай тази седмица. - Ясно.
В Нашвил ли се прибираш? - Да.
Имам доста работа преди зимната ваканция.
Още не разбирам защо ни помогна.
Смятам, че не се срещнахме случайно.
А и кой знае? Може би си помогнахме взаимно.
Миранда?
Скъпа, Тък е. - Ще му се обадя после.
Каза, че е спешно. - Извини ме.
Може ли да звънна след малко?
Искате ли да дойдете на откриването довечера?
Покани и Боби. - Добре, нека я питам.
Тъкър ни кани на откриването. Иска и ти да дойдеш.
Не бих го пропуснала.
Ще се видим в 7. - Чудесно, до тогава.
Какво казваше?
Че вселената ни е събрала?
Беше възможност да срещна страхотна жена.
Страхотно се справяш сама с три деца.
Благодаря. По-скоро аз имам късмет с тях.
Резачката е в мен до утре, мога да освободя и вана ти.
Мога да мина утре. Дървото ще ми е полезно.
Разбира се. - Скъпа, Тъкър ще го направи.
Тъкър с резачка?
Добре.
Но кафето е от мен. - Става.
Хора, ако може вниманието ви.
Искам да благодаря на Мани и хората му,
че се скъсаха от работа, за да възстановят мястото.
Понякога има бури, които не само разклащат бизнеса,
но те карат да се замислиш за изборите в живота.
Аз…винаги съм искал семейство.
По една или друга причина, не се е получавало.
Може би отделям прекалено време на работата.
Но…
Бих искал това да се промени, тук и сега.
Миранда Уелс, ще се омъжиш ли за мен?
Да.
Божичко!
Ето така.
Извинявай. - Нека…да го оправим после.
Както и да е! Тя каза “да”!
Благодаря.
Страхотно. - Колко вълнуващо.
Къде е ванът ти? - Заклещен е под едно дърво.
Няма страшно, майсторът й ще го оправи утре.
Майсторът ми ли?
Защо не остана с децата тази вечер,
за да можете да отпразнувате годежа? - Би било страхотно.
Да…нали нямате против Баба да остане с вас?
Добре. - Да.
Ще се видим утре. - Трябва да говоря с Дъг набързо.
Не стойте до късно, деца.
Честито, мамо. - Благодаря.
Да влизаме в колата. Лека нощ, скъпа.
Не ги отваряй. Държа те, държа те.
Дръж ги затворени. Почти стигнахме.
И…
…отвори.
Затова говорих с Дъг. Казах, че ми трябва днес.
И ето я! - Тъкър?
Не може годеницата ми да кара овехтял микробус.
Какво ще кажат съседите?
Прекрасна е, благодаря ти. - Харесва ли ти?
Не е прекалено малка? Като пръстена?
Просто трябва да го оправят. - Да отидем сега.
Не мога, имам задачи преди работа.
Какви? - Да подготвя партито на Миси.
Парти? - 16-ия рожден ден, глупчо.
Спомена го снощи. - Извинявай, бях разсеян.
Страхува се, че приятелите й ще отидат на купон с фургони за храна.
Мога да ти уредя такъв. - Не, няма нужда.
Трябват й балони и торта. - Какво да й взема?
Нищо, просто картичка.
Какво да пише на нея?
Добре ли си? - Не ми се говори.
За коя част? - В какъв смисъл?
За коя част не ти се говори?
За това, което те е ядосало, или за това, което изхвърли?
И двете.
Добре. А за третата част?
Каква трета част?
Причината за гнева ти няма общо с това, което изхвърли.
Откъде знаеш? - Разбрах, че майка ти е сгодена.
Да.
Което сигурно те кара да мислиш за баща си.
Да.
Заради което си го изкара на…
каквото и да имаше в онази кутия.
Може би…да.
Заслужаваше ли си? - Беше само глупава джажда.
Ще ми покажеш ли ?
Роботизирана хранителка за кокошки.
Ако работеше щях да я продам, да имаме пари,
мама нямаше да трябва да се жени за Тъкър.
Защо казваш това?
Не го обича. - Сигурен ли си?
Не като татко.
Добре, ето работата.
Ако махнеш някои свръзки тук…
И тук, и тогава…
Ако увеличиш напрежението тук… Би трябвало да стане.
Работи!
Още ли искаш да я хвърлиш? - Няма начин!
Нека ти кажа нещо. Баща ти иска само да си щастлив.
Откъде знаеш?
Бащите просто са такива.
Защо си толкова добър с нас? - Всичко се връща в живота.
Виждаш ли? - Не е вярно, не и на 15.
Недей да се принизяваш.
Кит Райли прави парти същия ден като мен.
Има фургони за храна, и всички в училище я харесват.
Добре, нека те питам нещо.
Какво би предпочела?
200 последователи онлайн или 5 истински приятели?
5 истински.
И ще бъдат ли те тук утре?
Да. - Тогава се забавлявай с тях.
Как точно? - Не знам.
Какво те прави щастлива? Не тях, а теб.
Ако не знаеш какво искаш, как може да го пожелаеш?
Дъвчащи бонбони.
Правехме ги като бях малка. Всички заедно. Мама ги обожава.
Ето ти решението. А с цялото това дърво,
може да си направите клада край водата,
да изпечете по хот-дог, няколко маршмелоус.
Откъде знаеш за маршмелоус? - И аз съм живял като млад.
Мамо? Какво за бога?
Тъкър.
Леле, много дърва.
Разбрах, че трябва да те поздравя.
Бях наистина изненадана. - Може ли да направим бонбони?
Бонбони ли? - За партито утре.
Ще сме само 6, но какво от това? И ти ще дойдеш, нали?
Ами аз… - Мамо, кажи му, че трябва.
Не знам за какво става дума. - Ще дойдеш.
Какво си направил?
Нямам представа. - Да бе!
Ще разчистя и ще ти се махна от главата.
Брей?
Не разбирам какво става тук.
Какво имаш предвид?
Ами аз просто…не знам…
Трудно ми е да повярвам, че всичко е…
…наред.
Изглежда сякаш…
…тревожа се от толкова отдавна, че не помня какво е щастие.
Хей… - Не, това е…
Всичко е наред, просто… Забрави.
Виж, трябва да поговорим за нещо.
Ела на партито.
Моля те.
И без това става заради теб.
Добре.
Какво правиш, бабо? - Наглеждам майка ти.
Защо? - Така правиш като обичаш някой.
Тогава ще наглеждам как ти я наглеждаш.
Достатъчно съм наглеждала.
Нека да видя.
Същият е като снощи. - Голяма си късметлийка.
Такава съм.
Малко хора биха взели някой с багаж като твоя.
Това звучи ужасно. - Защо? Вярно е.
Три деца, купища дългове.
Не е такъв ад. - Не е и рай.
Изкарваш ме като пропаднал човек. - Просто не искам да…
Забрави...
Не. Какво?
Да издъниш това.
Сгодена съм от 12 часа, а ти…
Не ти ли омръзна да живееш под скала?
Животът не е лесно нещо.
Не искам да е лесен. Искам да е значим.
Боби…
Кога ще спреш да виждаш само загуба и страх,
вместо победа и радост?
Мамо, ела да видиш какво направих!
Дъвчащи бонбони?
Ще е бъркотия, не се обличай официално.
Откъде дойде това?
Брей говори с нея и тя осъзна, че иска да се забавлява.
Той си замина, нали?
Не точно, тя го покани…
На детско парти? Като клоун?
Това не беше мило. - И не трябваше. Странно е.
Помогна на мен, на Грег, на Миси… - Скоро ще те отведе и към олтара.
Държиш се глупаво.
Така ли? - Семеен приятел е и ще присъства.
Приеми го.
Повреден двигател.
Губим височина. Авария! Авария! Авария!
Помощ!
Хей, този е жив!
Добро утро, г-н Джонсън. Това дойде за вас.
Благодаря, Слоун. - Принтирах и каквото поискахте.
Отлично. Да ти се намира плик за писмо и химикалка?
Разбира се.
“Ако още искаш да се присъединиш, захарното парти започва в 2.”
“Какво да донеса?”
“Чувството си за хумор. И болкоуспокояващи.”
Ако пак поискам парти, ти давам да ме накажеш!
Мислех, че ще е хубаво да покажем новото ни семейство.
Балоните и светлините са налице. Какво друго?
Нещата за бонбоните трябва да се изнесат.
Готово. - Благодаря.
Та каква е работата с Брей? Готин е.
Има ли си приятелка? - Мисля, че няма.
Ще отида да видя дали му е нужна помощ с огъня.
О, не! Идват! Подранили са! Кажете, че ме няма!
Няма ме!
Здравейте, заповядайте! Скъпа, приятелите ти дойдоха.
Какво казах преди малко?
Жаден ли си? - Да, благодаря.
Така ли, мамо? - Да, Беси, идеално е.
Само го дръж над восъчната хартия.
Кой да предположи, че изисква толкова усилия?
Мама си има запас в колата. - И забелязах, че намалява.
Който дреме- губи.
Имаше магазин за бонбони до болницата, където щях да бъда сестра.
Ти? Сестра? Невъзможно!
Че съм имала друг живот преди да стана майка?
Имах. - Може пак да станеш скоро.
Чакай, какво?
Миранда? Може ли за малко?
Разбира се. Сега се връщам.
Искам да ти покажа нещо. - Какво е това?
“Сензорът открива и препраща загубената енергия в нова мрежа,
където може да е отново използваема.”
Звучи ли ти познато?
Звучи като проект на Мати. - Скъпа, негов е.
Съхранението на енергия не е новост.
Обади се от хотела, че е срещнал друг изобретател.
Мат имаше идея… - Онзи щял да го запознае с инвеститори.
Нямаше патент. - Затова се качи на проклетия самолет!
Някой е имал подобна идея. И какво?
Не “някой”! Брей!
Трябва да проучваш непознатите. Втора страница в “Google”!
Не разбирам. - Той е бил на същата конференция!
Мати е говорил за него! Той е откраднал идеята му!
Няма как да знаеш! - Така ли? Питай го!
Брей?
Това истина ли е?
Миранда… - Отговори ми.
Да, но… - Познаваше ли Матю?
Да, но… - Как смееш?
Какво става по дяволите? - Тък, стой настрана!
Съжалявам, не трябваше… - За какво точно?
Че си ме лъгал? Че си присвоил идеята на мъртвец?
Дойде да провериш и вдовицата. Извратено е!
Не съм присвоил идеята на Мат! - Трябва да си вървиш!
Нека обясня, запознахме се във Вегас.
Работех по проект за водоснабдяване, а той беше направил умен сензор.
Показа ми го, но понякога не работеше. Поиска съвет.
Заговорихме се и се роди идеята за енергийна мрежа от сгради…
И той почина!
Да. - А ти къде беше?
До него.
Ти…
Ти?
Единственият оцелял.
Чудо ме спаси и коренно промени живота ми.
Значи теб са намерили?
Каква наглост!
Щом одобриха патента, веднага дойдох тук.
После дойде бурята и ти…
Изглеждаше толкова…
Слаба и безпомощна? Така ли?
Напротив. - Нямам нужда от спасител.
Ако ми позволиш да ти покажа… - Върви си!
Махай се!
Чу я. Върви си.
Заминавате ли? - Да.
Налага се да таксувам и тази нощ. - Разбирам.
На същата карта ли? - Да.
Ще пратиш ли това утре? Сложи го на сметката.
Разбира се. - Успех с изпитите.
Ще ми трябва.
Нека те питам нещо.
Виждаш ли се като адвокат?
Да, определено. - Тогава аз също.
Мамо! Има някаква доставка.
Беше много учтив и реших лично да го донеса.
Благодаря. - Приятен ден.
От Брей ли е? - Да.
Най-сетне.
Какво имаш предвид? - Носеше го онзи ден.
Реших, че е от банката. - Защо не ми каза?
Нали не трябва да говоря с непознати?
Трябва да знаете, че изобретение на баща ви
е било купено за много пари. Това е едва първият чек.
Толкова съм горда с него. - Ше си вземем ли пони?
Не, миличка. Но трябва да поговорим за бъдещето.
Добре...
Да се върнем малко назад.
Бях неподготвена, когато Тъкър предложи.
Повечето хора предпочитат да е уединено и интимно събитие.
Вероятно се е опасявал, че ще откажа.
Затова го направи публично.
Трябваше да го обсъдя с вас, защото засяга всички ни.
Не само мен.
Ти трябва да спиш с него. - Не в това е въпросът.
Не.
Въпросът е, какво искаш ти, мамо?
Не знам.
Ако не знаеш, как може да го пожелаеш?
Май трябва да разбера, а?
Може ли да се върна в леглото?
Разбира се.
Освен ако не искаш да отидем за нов лап-топ.
Наистина? - Все още е рожденният ти уикенд.
Благодаря ти.
Чакането е 30 минути, може да си ходим.
Мислех, че ще е забавно да видите къде работех.
Хайде да си вървим.
Може да обядваме сладолед? - Хайде, тръгваме.
Брей каза, че треньорите винаги знаят в какво се целят.
Дават всичко и вярват, че отборът им ще успее.
И тогава… - Хайде, треньоре, да вървим.
Свободна маса за Миранда? - Не беше ли пълно?
Бащата си забравил портфейла, тръгнаха си.
И печелим! Хайде! - Заповядайте.
Мамо, спри колата! Спри колата!
Какво има? - Пощенската ни кутия!
Мамка му! - Миси!
Какво пише?
“Миранда, трябваше да ти кажа, щом узнах коя си
и съжалявам, че не го направих. Познавах Мат едва няколко дни.
Беше добър човек, който обичаше семейството си.”
Така не ми се връща на работа утре.
Такива са Понеделниците. - Дълго ли спах?
Достатъчно, че да измия чиниите. - Много ме бива.
Беси?
Какво стана? - Исках да залепя опашката и се счупи.
Сега е мъртва, а пръстите ми са залепени завинаги.
Не е завинаги, скъпа. Трябва ни само лакочистител.
Ами “Красавицата”? - Ще питаме брат ти.
Може да се наложи да вземем ново конче.
Всичко е наред.
Понито е мъртво? - Да.
Помниш ли като си набутах царевично зърно в носа?
Беше ужасена, че в главата ти ще порасне цял кочан.
Защо се сети? - Не знам.
На възрастта на Беси всичко изглежда толкова крайно.
Добре ли си?
Станало ли е нещо? - Не.
Просто не очаквах да…
Не знам какво да кажа. - Знаеш. Довърши изречението.
Брей.
Какво за него?
Нямаше да се сетя за бонбоните ако не беше той.
Някак улесни всичко.
Виж прозореца на тавана. Като в мюзикъл е.
Много си специална, нали знаеш?
Обади ли му се?
Не. - Защо?
Казваше истината. Просто не навреме.
Според нас беше по-спокойна с него.
Напиши си домашните. - Така е!
Скъпа…
Едва го познавах.
Но го харесваше.
Нека извлечем производното от тези съставки.
Да погледнем първоизточника на тази система.
Какво би станало ако извлечем частица “Н” към “Ф-1” и “К-1”?
Ами ако добавим движение, към такава константа?
Здравей, скъпи.
Благодаря ти за тези прекрасни деца.
Да беше видял лицата им като им казах.
Ти си техния герой.
Също и мой.
Здрасти. - Здрасти.
Мислех, че си на зъболекар. - Бях.
Супер! Оправи ли болката?
Съжалявам, Тък. Не мога да го направя.
Да.
Добре.
Няма ли да се ядосаш?
Ще промени ли решението ти?
Не.
Но мисля, че си чудесен.
Ти също.
Ще трябва да напусна.
Да.
Благодаря ти.
Беше в пощенската кутия.
Идеята е на Мат, но Брей го е усъвършенствал.
Трябваше да каже нещо. - Знам.
Опитал е.
Което ми напомня…
Скъсах с Тъкър. - Защо?
Защото не го обичам.
Ще се върна в училище. - За какво ти е?
За да продължа живота си.
Исках да бъда сестра. Помниш ли?
И се чудех дали можеш да гледаш децата този уикенд?
Този уикенд? - Не съм им казала още, но…
Ще отида да видя някои учебни заведения.
Знам, че смяташ този “нов живот” за глупав.
Грешиш.
Здравейте. - Здрасти.
Търся Брей. - Не е тук.
Замина по работа.
Може да оставите съобщение?
Не.
Бях наблизо и помислих…
Всъщност…
Ще му предадете ли, че Миранда Уелс е минала?
Вие сте Миранда?
Да. - Боже мой!
Заради вас го няма! Аз съм сестра му. Говорил ми е за вас.
Така ли? - Да, и…
В момента вероятно е пред вас.
Давай, бабо! - Добре.
Справяш се! - Видя ли това?
Какво става тук? Очакваме ли някой?
Да беше видял лицето ми, когато сестра ти отвори вратата.
При мен беше по-лошо, Боби отвори твоята.
Добре, печелиш.
Но свърши добре. Разбрахме се за всичко.
Със сестра ти говорихме за медицина.
Не искам да ти влияя, но “Вандербилт” има добра програма.
Къде си сега?
Карам на север по 59-а. Ти? - На юг по 65-а.
Два кораба се разминават в нощта.
Освен ако не спрат за кафе по пътя.
И за по гофрета?
Обичаш гофрети? - Да, особено тези при изхода към 47-а,
който и двамата ще минем някъде около изгрев.
Е…
Чакала съм и по-дълго, за да разбера как да сбъдна мечтите си.
Тогава не затваряй.
Тук ли си?
Видях те.
Изглеждаш страхотно. - Ти също.
Здравей. - Здравей.
ПРОДАДЕНО
Мамо, къде е Брей?
Обади се Ерик Карлсън, имал проблем във фермата.
Трябват няколко висулки тук.
От тази страна? - Да, тук.
Мамо, виж! Пони!
Благодаря ти, Брей! - Каква изненада.
Ще се запознаете ли? - Здрасти!
Толкова е сладко.
ПРЕВОД: bobbymak