СЕКСЪТ И ЖИВОТЪТ Сезон 01 Епизод 01
Имаше период от живота ми, когато се чувствах... свободна.
И животът беше пълен с възможности.
Особено той.
Здравей, приятелю. - Здравей.
Чакай, какво правиш? - Искаш ли да спра?
Или трябва да продължа?
Да.
Такива бяха дните.
Хората казват, че не ги цениш, когато ги имаш, но аз ги ценях.
О, убиваш ме.
Знаеш ли го?
Момент от живота ти ли, скъпи?
Да, моля.
О, Господи.
Ти ме убиваш.
Знаеш ли го? Да.
И сега, това са дните.
И всичко е така... различно.
Мамо, ти каза, че ще я нахраниш. - Храня я.
Не, ти спиш. - Добре.
Знаеш ли какво? Заспах уж за... секунда.
Но какво ти трябва? - Искам да ти покажа нещо.
Искаш да ми покажеш нещо?
Какво искаш да ми покажеш? - Хайде, мамо.
Добре, идвам.
Хъдсън?
Какво?
Какво имаш там, скъпи?
Виж, пеперуда.
О, Господи.
Скъпи.
Не можеш да я държиш там, Трябва да я пуснеш.
Тя е момиче.
Добре. Но все пак... - И е моя. Обичам я.
Знам, скъпи. Но тя не може да диша там.
И ще умре, ако не я пуснеш навън.
Ела тук. Ела с мен.
Да отидем да седнем.
Ела тук, ангелче.
Добре.
Виж това бебе. Добре, сега.
Имам една идея.
Нека да видим, накъде ще потегли, нали?
На юг вероятно. Да?
На хиляди километри от зимата.
Ето я!
Помахай й. - Чао, пеперудке!
Дребосъци? Къде са бебчетата ми?
Ела тук, приятелю.
Хайде, къде са? Ела тук, приятелю.
Толкова си огромен и сладък.
Едва успявам да те държа!
Липсваше ми.
Ето я и нея, моето красиво момиче.
Здравей, сладурке. Виж се.
Здравей. - Здравей.
Щях да се облека в един момент, кълна се. Просто...
Това не е проблем.
Добре. Ще побързам да окося тревата, преди да започне мача.
О, да.
Добре ли си? - Да.
Всичко е наред. - Хъди!
Съпругът ми е прекрасен както отвътре, така и отвън.
Почакай ме.
Никога те съм го хващала да гледа друга жена.
По дяволите. Никога не съм го хващала дори да лъже.
Така че какъв е проблемът, нали?
О, Боже, Били, нещата са толкова шантави.
Нямаш си на представа.
Наистина ли? - Да.
Говорим, все едно е след синергийна лудост, знаеш ли?
Всеки се бори само за позиция
и всички се опитват да се докарат пред новия шеф.
А тя е страхотна, нали разбираш?
Иска международно развитие.
Иска всички неща, които и аз съм искал да направя...
само че в много по-голям мащаб.
Да.
Хората се тълпят, но... тя ме вижда, мога да го почувствам.
Какво?
Нищо.
Просто ми липсваше.
Извинявай.
Добре, ето я и нея.
Новият ми шеф.
Чу ли поне една, казана от мен дума?
Франческа, здравей! Как си?
Проблемът е, че Купър Конъли е женен за мен.
А преди да го срещна,
бях усуквана вече поне в 73% от позите на Кама Сутра.
Както и всички ние.
Имаше богати момчета.
Бедни момчета.
Татуирани момчета.
Просто случайни момчета.
И всякакви други лоши момчета, каквито бихте си представили.
Ще говорим утре и ще определим час, след което ще обсъдим.
Чудесно, благодаря. Ще се видим тогава. Чао.
Тя ме обича.
Кой ли не те обича?
Защо тогава се омъжих за някой, толкова праволинеен?
Честно казано, заради тях.
Не ти се обадих поради причина.
Виждам се с много жени.
Отвори проклетата врата, Били!
За Бога...
Никога не си оценявал направеното от мен.
Ало?
Нервите ми бяха толкова скапани, когато срещнах Купър.
Сърцето ми едва биеше.
А стабилността и здравият разум, които той предлагаше,
беше успокояващ балсам за изтерзаната ми, съсипана душа.
Никога няма да забравя, когато за първи път ме доведе в тази къща.
Всъщност това е алгокинска дума, Кънектикът.
"Земя на дългата приливна река".
Винаги съм го обичал.
Ето я.
Какво мислиш?
Сякаш ме е чакал. За нас.
Няма как да не оставиш следи от снега у дома. Хайде сега.
О, Боже мой!
Готвеше ми невероятни ястия.
Имам предвид... Хайде.
Как да не се влюбиш в този човек?
Мога ли? - Да.
Приятно ми е най-накрая да се запозная с теб.
Чувал съм толкова неща за двама ви. Голям фен съм на дъщеря ви очевидно.
Ние също. - Поне през повечето време.
Мамо.
Шегува се. - Или не... Ще видим.
Купър е от онзи тип хора,
които всъщност се кефят да вечерята с родителите ви.
Това е северната гара. Северната гара.
Госпожо, госпожо. Защо не седнете тук?
Той стои прав във влака, независимо колко места са празни.
Да?
Приятен ден. - И някак си
успява да бъде най-красивият и скромен мъж навсякъде.
Трябва да кажа,
че никога не съм мислил, да напусна Морган Стенли,
за да бъда едно от добрите момчета.
Но Купър ме привлече с неговото "Да променим света".
А и зъболекарският план също не е толкова лош.
Но имахме и една много силна година.
Висок риск, голяма печалба, така че да ви е честито.
Весела, шибана Коледа, пич. - Благодаря, приятелю. Ценя те.
Той е любимият ми за всички времена човек.
И искам да живее сто години и да умрем в един и същи момент.
Напъвай се!
О, ето го и него.
Здравей, приятелю! Здравей!
Знам, знам. Иди да видиш мама. Иди да видиш мама.
Хей, приятелю.
И искам душите ни
да се намерят взаимно от другата страна възможно най-скоро,
за да можем да се влюбим и да направим още бебета.
и всичко да го направим отново.
Искам от него и да прецака мозъка ми.
Толкова ли е много да го поискам?
Не сте ли имали... Не, не, не! Спрете го!
Съжалявам, нямахте ли... дамска вечер довечера?
Да, но нали знаеш...
Не мога да закъснявам.
Добре. - О, добре.
Добре. - О, да. О, да.
О, чувствам се толкова добре.
Толкова е добре.
Ти... добре ли си? - Да.
Да, не спирай. Не спирай. Продължавай.
Добре. - Продължавай.
Добре.
Мамка му.
Съжалявам, скъпа.
Толкова съм уморен. - Да.
Добре. Почакай.
Почакай. - Добре.
О, да.
О, това е добре.
О, това е добре. Да.
Това е добре.
О, да.
Купър! - Какво?
Съжалявам. Съжалявам. - Само вземи вибратора.
Наистина ли? - Да.
Това добре ли е? - Да.
Добре.
Изминаха 18 месеца, откакто Купър ми удари език например.
Изключих цялата си човешка същност от тялото си
през половината от това време.
О, Боже мой.
Не.
Искаш ли да... - Наред е.
Забрави.
Не беше винаги така.
Здравей. - Здравей.
Обичам те, Били. - Купър.
Но после имате едно дете. А после и още едно.
Навремето приемах бледнеещата страст на Купър като доказателство.
Това се случва, когато пораснеш, омъжиш се, влезеш в рутината.
Но сега умирам от глад.
Сега му крещя съзнателно,
опитвайки се, да го накарам да почувства нещо.
Мамо, не си ме целунала за лека нощ.
Целунах те. - Но не си ме проверила.
Направих го, сладурче. Направих го.
Ела тук. Ела тук, бебчо. Ела тук, хайде.
Ето те и теб. О, да.
Това е голямото ми момченце.
Добре. Добре си, бебчо.
Ти си добре.
Толкова си хубава.
Какво не е наред? - Нищо, бебчо. Нищо.
Добре съм.
Моля те, не плачи, мамо. - Добре съм, бебчо. Добре съм.
Обичам те, мамо.
Обичам те.
Обичам те, бебчо.
Искам да дойдеш да ме облечеш, когато се наспиш.
Здравей, мила!
Здравей, още ли си на крак. - О, да.
Тъпият бенд дори не е започнал и съм твърдо решена да се откажа,
да се прибера у дома и да се наспя като всяка зряла жена,
която е трябвало да стане в седем и да отиде на работа.
Защо си все още будна? - Не мога да спя.
Хей, душил ли те е Купър някога?
Защото ако не го е, да го направи.
О, Господи. Видяла си Алекс отново.
Не го ли е правил някой от бившите ти?
Не и нарочно!
О, скъпа. Трябва да бъдеш душена.
Толкова хубаво ли беше? - Да, беше.
Би трябвало да се омъжа.
Ще може да ме души през следващите седем до десет години.
Обичам това еротично душене на каквато и да е цена,
най-после да накарам Саша Сноу да се успокои.
За седем до десет години... Нека не се побъркваме.
Искаш ли да ми кажеш, какво наистина се случва?
Аз... се чувствам... различна.
Ти си различна. - Не, имам предвид...
Не се чувствам себе си. Чувствам се като...
Като разводнена своя версия на съпруга и майка. И...
Аз съм...
Не съм сигурна, че това би трябвало да бъда аз.
О, Господи. Трябва да се върнеш на работа.
Ясно е, че имаш твърде много време. - Не мога.
С Купър се разбрахме, това време да посветим на децата.
Моля. Откъде да започна. - Желаех го този път, знаеш ли?
Мислех, че би ми харесало. И ми харесва, но...
Това не е достатъчно. Можеш да го кажеш.
Аз просто... не знам.
Много мислех... за... него.
Кой? - О, хайде, Саш.
Шегуваш ли се с мен?
Не прецаквай прекрасното си семейство.
Не го... - Купър е толкова добър човек.
Знам това.
Оцени за момент, каква си късметлийка, че си го намерила.
Колко милиона жени биха убили заради това, което имаш.
Знам, знам. Нали така? Но просто...
Не мога да спра да мисля, какви бяха нещата преди.
С Брад? - С мен. Аз бях различна.
Не знам какво се е случило. - Момиче!
Ти каза "Да", премести се в предградията, роди си деца.
Ти това и искаше. Това беше изборът ти.
Знам.
И знам, че Купър е изчерпан, знаеш ли?
Аз също съм изчерпана, но просто...
Трябва да...
да го почувствам отново. - Какво?
Някаква малка частица от този магически...
взаимосвързан, любовен импулс.
Знаеш ли? Беше толкова възвишено!
Как е? - Здравей...
Саш, ти... Слушаш ли ме изобщо?
Да. Сега ще ме чуеш, нали?
Брад беше едно секси копеле.
Но такава любов е капризна развратница.
Тя боли, мами и в крайна сметка е неустойчива.
Каквото си имала с Купър, ще отиде в забвението.
Знам. Знам го в клетките си. Знам го в шибаната си душа.
Добре.
Какво ще направиш?
Не знам.
Любовта е наркотик.
Така казват, нали?
Допамин, окситоцин, адреналин.
Но мога да го получа отново.
Всеки път си затварям очите
и се връщам към една от онези нощи. Чувствам я.
Това не е непреодолима висота, която да преодолея.
Това е реално. И това беше една съвсем другата "аз".
О, момиче.
С този божествен, секси задник... харесвам го.
Саша Сноу е безкрайно умна.
Единствената от нас, завършила докторантурата си
и сега е професор по психология в нашата Алма Матер.
Тя е също и най-дивата,
най-безпардонната жена, която някога ще срещнете.
И цялата тази дивотия ни водеше в центъра на града
почти всяка събота вечер, в кафенето на Лудлоу Стрийт,
при едни същи толкова диви вокалист, барабанист, басист, в поредица.
О, здравей.
Смяташ ли, че си заслужава? - Да, моля.
О, извинете.
Ще си тръгвам.
Ти... добре ли си?
Ти си фантастична.
Добре ли си?
Да, напълно. Като как, като да съм на стотина пресечки от дома си ли?
Ще се видим по-късно. Обичам те. - Обичам те.
Сложиш ли си отново ръката на главата ми, ще я отхапя цялата.
Няма проблем.
Ти си една шибана богиня.
Позволи ми да се преклоня пред престола ти.
Харесваш ли лоши момчета?
Разбира се. Кажи ми, ако намериш такова.
Хей, просто се махни, пич.
Остави я на мира.
Ето, иди да хапнеш нещо.
Отивай!
Това са глупости, човече.
Ти ли си Били?
Приятелят ти каза, че ще имаш нужда от транспорт.
С бенда ли си?
Да, нещо такова.
Колите паркират там, ако искаш.
Ако ли не... лека нощ. - Чакай.
Имаш ли кола?
В града? Добре... Никой не кара в града.
Как намираш паркинг, или имаш оправдание
към околната среда като начало. Да не споменавам...
Искаш ли да се повозиш, или какво?
Значи не си от бенда. Не си точно пътешественик.
Не точно. Имам звукозаписна компания, която се опитва да се договори с тях.
Притежаваш звукозаписна компания?
И тази кола, сградата зад ъгъла, това яке, тези ботуши.
Но това е почти всичко.
Смяташ ли, че е добър. Коси?
Ето защо му се подмазваш, правейки му солидна услуга.
Коя, Саша?
Трудно е, да й се откаже.
Но караш у дома приятеля й, което означава, че този пич има влияние.
Да, засега. Но не бива да свиква с това.
И ти не трябва да го правиш, защото шофьорлъкът не ми е занаят.
Разбрах.
Тя е добра приятелка.
Да мисля за теб посред... - Да. Тя... Тя е най-добрата.
Бяхме заедно съквартирантки в колежа в Колумбия.
По какво? - Психология.
О, мамка му. По-добре да замълча сега.
Би започнала да ме поучаваш за лошата ми майка
и колко по-добре бих се адаптирал, ако съм бил при нея за по-дълго.
О, мамка му.
За какво се замисли?
Мисля, че харесваш хубави неща, защото или си израснал с тях, или не си.
Притежаваш звукозаписна компания
и предполагам, че си имал предимство с това, приятелю.
Но си намерил пътя си към Голямата ябълка.
Не си останал, за да се грижиш за семейната ферма за киви.
Така че това е класиката, "да им го начукам" на мама и татко.
но предполагам, че с тази коса и тези пръстени,
не си имал проблеми с женската част.
Значи, най-милият на татко тогава. Как се справям?
Искаш ли едно питие?
Разбира се. Имаш ли някое място предвид?
Да.
Моето.
Само яке и ботуши, а?
Харесвам хубави боклуци.
Самата ти го каза.
И имаш сцена във всекидневната си.
Притежавам звукозаписна компания.
Понякога ми харесва, момчетата ми да свирят тук.
Този град е луд. - Да.
По възможно най-добрия начин.
Нека да предположа.
Айова?
Моля.
Охайо?
Джорджия.
Без акцент? - Вече не.
Знаеш ли, когато бях малка...
си мечтаех да живея в Ню Йорк.
Никога не съм мислила, че ще го направя. Но сега, когато съм тук...
Не знам.
Никога не съм искала да си тръгна.
Тук има много играчки.
Има също и много прецакани хора, така че трябва да си свършиш работата.
Не знам. Имам предвид...
Харесва ми да помагам на хората, но...
Не съм сигурна, че наистина го правя.
Мисля, че го правиш.
Всъщност съм доста сигурен.
Правиш го всеки ден.
Искам да ти покажа нещо.
Каза, че харесваш Ню Йорк.
Мислех, че си заслужава да го видиш в този вид.
Искам да кажа, че това... Това е...
Това не така, както си мислех, че нощта ми ще приключи.
Нощта още не е приключила.
Лудост е, но започнах да вярвам, че това би могъл да е животът ми.
Молех си, никога да не се случи нещо друго, различно от това.
Имам те.
Вярвай ми.
Искам.
Не трябваше да го правя. Но го направих.
Вярвах му...
...напълно.
Може би той също ми е вярвал.
Интензивността на беседите ни...
беше опияняваща.
Изхождах от факта, че съм единственият човек на планетата Земя...
който е успял да види, какво се крие под твърдата му като от камък обвивка.
Имах видение...
какво бих могла да бъда.
Кои бихме могли да бъдем...
...заедно.
А истината е, че ми липсва.
И той.
Той ми липсва.
Толкова...
ужасно...
...много.
Купър.
Коя си ти, по дяволите.
Това ли искаш, а?
Да.
О, не, не, не...
Продължавай. Не спирай. Не спирай.
Да!
Моя си, Били.
Цялата си моя.
И не го...
забравяй.
Да!
Трябва да отида на работа.
Олга, здравей.
Знам, че е в последния момент.
Но има ли шанс да дойдеш днес при децата?
Да. О, благодаря ти. Благодаря ти много.
Били!
Здравей.
И ти ли отиваш в града?
Играем хокей. - А ние отиваме в Радио Сити.
Трябва да дойдеш.
Съжалявам, но просто... не мога.
Имам... - О, Боже, скъпа!
Какво има?
Майка ми... Майка ми е... много болна.
Така съжалявам.
Не. Аз... съжалявам. - Всичко е ОК.
Само ни позволи да ти помогнем. - О, не. Не можете.
Прекарайте си чудесно.
Кой е? - Аз съм.
Добре, само ме пусни да вляза!
Били.
Какво правиш по дяволите? - Не знам.
Добре. Нужно ми е питие.
О, Господи. Потя се, разбираш ли?
И сърцето ми.
Не мога да дишам и се чувствам като... Не знам.
Просто имам нужда от... Това е...
Добре...
Добре. Въпросът е, че...
Били, чакай.
Искам да си отида у дома.
Превод и субтитри: Петър Баев @peterb