БЕЗ РЕЗКИ ДВИЖЕНИЯ
Детройт, 1954 г.
Някой искал да ме види. - Алеята отзад.
Не може ли да влезе вътре? Да не е бял?
Човече... Кой е той?
Не знам. Шефът му търси надежден човек за някаква работа.
Кой е шефът му, Джими? - Не го познавам.
Но чух, че търсиш нещо набързо.
Мислех, че между нас всичко е наред.
А сега искаш да ме забъркаш в някаква съмнителна работа?
Радвай се, че някой ти се обажда след бъркотията в хотел "Готъм".
Така или иначе ще си получа хонорара.
Просто го изслушай.
Дай ми оръжието си. - Къртис, това е...
Къртис!
Виждаш ли? Неприятности.
Само неприятности.
Ти ли си Кърт? - Кой си ти?
Джоунс. - За Франк ли работиш?
Работил съм за Франк, но това е друго нещо.
Ако той участва, не ме бройте. - Какво ти казах току-що?
Уоткинс?
Приличам ли на човек, който работи за Олдрик Уоткинс?
Каква е работата?
Изпращаме човек да вземе нещо от офиса и да го върне у дома си.
Ти си част от екип, който ще наглежда семейството му, за да няма пострадали.
Три часа работа.
За тази работа ти предлагам два бона сега и още три накрая.
За три часа? - Казаха, че цената ти е 5 бона.
Мислиш ли, че ще се справиш?
Нарече ме опортюнистка, сякаш да си омъжена за него носи изгода.
А той прави каквото си иска.
Знаеш какъв е. Сега, когато вече е важен, е много по-лошо.
Мислиш ли, че кроя нещо, Роналд?
Мисля, че имаш скрити мотиви.
Но аз намирам това за секси.
Разбирам.
Аз кроя нещо, така ли?
Не се заблуждавай, Роналд.
И двамата знаем кого преебаваш.
Как можа да го кажеш?
Още нещо ме дразни. Колко пъти обличам този екип?
А той не забелязва, че не разбирам нищо от тенис.
Не мога да възнаградя подобно невнимание.
Няма да го направя.
Изглеждаш сладка.
Ела тук.
Имам червило.
Обичаш ли ме? - Разбира се, че те обичам, Роналд.
Дано да е така.
Още малко.
Ще ти се обадя.
Къде е пожарът? Подранил си с 5 мин. - Часовникът ми сигурно избързва.
Затвори вратата след себе си.
Представи си изненадата ми, когато получих обаждането ти.
Личният интерес е най-искрената форма на ласкателство.
Искат теб, Роналд, колкото и да се опитвах да ги разубедя.
Ще ми кажеш ли кои са те? Защото "хора от Чикаго" не стига.
Не, те не искат да се знае.
Ако Франк е замесен, можеш да си излезеш.
Напоследък всички имат проблем с Франк.
Кои са "всички"? - За нашите цели, никой.
Виж какво, съгласиха на цената ти.
Три бона предплата, $4500 след свършена работа.
Какво е това? - Кое?
Мислеше, че няма да имам нищо против?
Може би така става в Чикаго, но не и тук.
Добре, върни ми плика с парите. Ще намеря някой друг.
Той ще седи отпред.
Няма да те намушка, Роналд. - Бих искал да седя отзад.
Тогава сядай отзад.
Имаш ли нещо против да седнеш отпред?
Да.
Бих искал да седя отзад. - Това е нелепо, губим време.
Заповядай.
Кърт, запознай се с Роналд. Роналд, това е Кърт.
Другият е вътре. - Има и друг?
Работата е за трима. - Не си казал.
Той каза, че няма да работим сами.
Кой е този шибаняк? - Чарли.
Не онзи, а този шибаняк. И кой е Чарли, мамка му?
За първи път срещам и двамата.
Трябва ли да обсъдим нещо?
Инструкциите ми се сториха ясни.
Попитай Самбо.
Името ми е Кърт. Както ти казах в колата.
Ти си Кърт Гойнс.
Не си ли чувал за него? - От кого да чуя?
Не познавам никой, който да го познава.
Но познаваш Франк.
Франк кой? - Не, Франк Капели.
Откъде познаваш Франк Капели?
Срещнах го веднъж, за кратко.
Да, и ако ти си Роналд, значи си Роналд Русо,
защото определено отговаряш на описанието.
Какво трябва да означава това?
Притеснява ли те описанието?
Да сме наясно, притеснява ме само да не прецакаш нещата.
Какво трябва да означава това?
Не си виновен.
Роден си такъв. - Какъв?
Добре, наеха ни за друго.
Кой ни нае, Чарли?
Искаш да ми кажеш, че не е Франк Капели?
Не. Не, не, не.
Някаква групировка от Илинойс иска да се разшири към Детройт.
Човекът каза, че е нещо като "опипване на почвата".
Ако се разраснат, ще намажем. Нещо подобно.
Какъв е този поглед?
Понякога хората, когато лъжат, обясняват твърде много. Нещо подобно.
След като работи за Уоткинс, решава да стане самостоятелен.
Уоткинс го спонсорира с 25 бона.
Но Гойнс иска по-голям дял.
Именно. Те винаги искат повече.
Никога не са доволни. - Затова отива при италианците
и урежда среща в "Готъм". Иска да ги противопостави.
Черните и италианците, но Уоткинс разбира
и нещата много загрубяват.
И двете страни губят хора. Уоткинс губи своите 25 бона.
Всички винят Гойнс. Не за убитите, защото това са просто... хора.
Причината за раздора?
Счетоводната книга на Уоткинс изчезва.
Всеки залог, всеки дълг, всеки подкуп, всяко плащане.
Със съответните имена за последните 10 години.
Счетоводната книга е у него?
Ако се появи на бял свят, всички ще закъсат.
Отново одеколон.
Да, Мери. Да, понякога нося одеколон.
Прикрива останалите миризми.
Да, сигурно е затова.
Снощи бях будна до късно.
Нищо ново. - Това не е нищо ново.
Матю?
Мати? - Няма чисти чорапи.
Вземи назаем от баща ти. - Неговите са големи.
Не са чак толкова големи.
Да ти помогна ли, Пеги? - Не.
Сигурна ли си? Мога... - Не ми трябва помощ.
Добре, Ейми ще дойде по-рано, затова бъди готова.
Знам.
Добро утро.
Недей!
Това е обикновена сутрин. Нищо не се променя, ясно?
А сега, какво правиш обикновено по това време в понеделник?
Обикновено правя закуска.
Направи я тогава.
Какво искате?
Това ли казваш обикновено в понеделник?
Не знам.
Може ли само...
Благодаря.
Мамо. Мамо?
Хайде, мърдай.
Всичко е наред, Матю.
Здравей, хлапе. - Добро утро.
Всичко е нормално, Матю. Обикновен понеделник, освен...
Така че, седни.
Всичко е наред. Хайде, седни.
Всичко е наред.
Матю...
Коя зърнена закуска предпочиташ?
Може ли да спрете да се преструвате, че това е нормален разговор?
Матю... - Седни.
Татко?
Какво е това? Кои сте вие?
Хайде, влизай вътре.
Добре ли си, Мери? - Какво става?
Добре сме, Мат. - Здравей, Мат. Добро утро.
В зеления сейф в офиса на шефа ти има документ.
Ние с теб ще го вземем. Те ще наглеждат семейството.
Какво... - Всичко ще е наред,
ако получим съдържанието на сейфа до 10:00 ч.
Ще я накараш ли да млъкне? - Тя е дете.
Не ми пука. Накарай я да мълчи.
Ще отидем в детския кът. - Пред погледа ми.
Ако искате да мълчи, оставете я да отиде в детския кът, за Бога.
Ние... - Мери.
Съжалявам.
Смело.
Вкарай я в стаята...
... и седни там.
Всичко е наред. Аз ще бъда тук.
Моят шеф, Форбърт, няма да е в офиса цяла седмица.
Мел Форбърт?
Нямам комбинацията за сейфа.
Нищо, секретарката му я има, а ти имаш комбинацията за нея.
Имате ли нещо против да не разговаряме пред сина ми?
Дали имам нещо против? С удоволствие.
Матю, отиди при сестра си.
Той познава г-н Форбърт. - Той не познава никого.
Отиди в стаята.
Недей да се правиш на герой.
Разбра ли ме? Недей.
Хайде, отивай.
Послушай баща си. Отивай там.
Нямам достъп до сейфа. - Това не ме интересува.
Ще го измислиш.
Усмивката му застина, когато казахме за комбинацията към секретарката му.
Престани. - Всъщност, бих искала да знам нещо.
Отвори.
Да му се не види.
Чакай, вратата е там. - Хранилката за птици.
Какво? - Там е.
Пеги готова ли е? - Съжалявам, Ейми.
Забравих да кажа на майка ти, че днес Пеги ще остане вкъщи.
Съжалявам, но ще трябва сама да се справиш с птиците.
Кажи на майка ти, че всичко е наред.
Добре сме. Чао.
Не мисля, че номерът ще мине.
Не, няма.
Здравей, Даун. Всичко е наред.
Мери? - Ще ти се обадя по-късно.
Всичко е наред. Скарахме се и Пеги се разстрои. Ще си останем вкъщи.
Съжалявам за хранилката за птици.
Сигурна ли си? - Да, всичко е наред.
Наред е. Наистина. - Добре.
Ще ти се обадя по-късно.
Чао. - Чао.
Добра работа, Мери. Ти си добра актриса.
Те не искат да ни наранят. Затова носят маски.
Добре, а сега какво?
Имаш 30 минути. - Вижте...
Не е толкова лесно. Не мога просто да...
След 29 минути и 54 секунди шефът ми ще се обади в къщата.
51, 50...
Добро момче.
Добро утро, г-н Уърц. Седмичните статистики. Г-н Форбърт иска
да ги сравните с бюджета...
Добре, добре.
Да, добре.
Просто ги оставете...
Оставете ги тук.
Казал си й. - Какво?
Боже мой, направил си го. Тя добре ли е?
Странно ли е, че се тревожа за Мери?
Какво? Не, не съм. Щях да й кажа,
но Пеги имаше нещо с хранилка за птици и...
Няма значение. Сега има още нещо и...
Аз казах на Фил, както си обещахме.
Трябва да отворя зеления сейф. - Защо? Фил се разплака, Мат.
Съжалявам. Коя е комбинацията за сейфа?
Дойдох на работа от мотела.
Съжалявам, трябва ми комбинацията за зеления сейф.
На теб ли? А какво стана с нас? Аз имам информация.
В кое чекмедже е? - Не е в чекмедже.
Всичко ще е наред. Обещавам ти.
Да, поредното обещание.
Ще й кажа. Аз не...
Всичко е наред. Аз съм наред. Ние сме наред.
Говори ли изобщо с човека?
Да! Но... Не, аз...
Ще ти се обадя.
Мат, какво... Не можеш да...
Недей да правиш това. Почакай, Мат.
Той го взе със себе си. Това се опитвах да ти кажа.
Защо Мел Форбърт... - Какво?
Нейсмит. Направил го е все пак.
Какво означава "все пак"? - Това е лошо.
Кое? - Това е лошо.
Какво искаш да кажеш с "Нейсмит"?
Приключихме ли? Мога ли да се прибера вкъщи?
Изчакай в къщата след това. Ще ти се обадя с инструкции.
Първо бих се отбил за пържени картофи.
Той каза да отидем вкъщи, че ще ни се обади.
Съжалявам, съжалявам. Да тръгваме.
Да отиваме вкъщи. Искам да видя семейството си.
Откъде познава шефа на баща ми?
Не го познава. Казах ти вече.
Работил ли е за "Дженеръл Мотърс"?
Не знам, не го познавам. - Откъде знаете, че не работи?
Защо правите това?
Има едно парче земя.
Един човек ми го отне и аз го искам обратно.
Къде? - След 15 мин. изчезваме оттук.
Успокой се.
Ще бъде ли всичко наред с баща ми?
Господине. - Да, такъв е планът, ясно?
Може ли да видя майка ми, моля?
Благодаря.
Какво му е на самолета? Няма гориво?
Всъщност... се разби.
И ти ли искаш да видиш майка ти?
Не.
Какво означава "след това"? - Какво?
Той каза да изчакате в къщата след това. След какво?
След като пристигнем.
Как се справяш?
И аз не обичам да мия чиниите.
Не знам защо, но не мога да се насиля.
Не искам да знам нищо за вас.
Приличаме си. - Престанете, моля.
Ами...
Ами ако не искаш нещата, които трябва да искаш?
Не вади ключа.
Защо? - Защото така казах.
Маската ви... - Сърби ме от нея.
Мат? - Всичко е наред. Сторено е.
Всички да отидат в хола. - Защо?
Какво става?
Искам цялото семейство в хола.
Къде е момичето? Къде е малкото момиче?
То е вътре. - Доведи го, помогни ми.
Почакайте. Плашите ги, а те са достатъчно изплашени.
Да, какво правим, Чарли? - Следваме инструкции. В хола.
Помагаш или не? - Не, не, не.
Човекът каза да чакате тук, докато не се обади с инструкции.
Те не са твоя работа. Настоящите инструкции са
да събереш семейството си в хола. Разбра ли?
Господине, с уважение... - Мамка му.
Какво, по дяволите? - Свали го, Роналд. Помисли.
Няма да го сваля. - Натопиха ни. Помисли само.
Натопиха ни, човече.
Къде е маската му?
Това не е добре. Някой да вдигне шибаната слушалка!
Успокой се, човече.
Спокойно. - Вдигни слушалката.
Ало? - Кой е?
Мери Уърц. Кой се обажда?
Дай слушалката на този, който току-що се върна.
Той просто...
Той не е с нас.
Дай слушалката на съпруга ти.
Той иска да говори с теб. - Да?
Какво си мислеше, Матю? Питам сериозно.
Какво имате предвид? - Мислиш, че сме шибани идиоти?
Тихо, Матю! Какво става?
Моля те, Матю. Майка ти каза "тихо".
Дай да говоря с Чарли. Не ми казвай, че е отвън.
Кой е? - Казах, че искам Чарли.
Той не се появи.
Преебаваш ли ни, Джоунс? - Дай ми другия,
за да не се обадя на по-висша инстанция
и да се озовеш във всичките 48 щати по едно и също време!
Какво има? - Казах Чарли.
Той не е на разположение. - Добре, слушай. Зарежи Чарли.
Убий Роналд и другите. Бъди в бара след 30 мин.
Ще получиш своя и техния дял. - Разбрах.
Какво си направил?
Сейфът беше празен.
Той е взел документите. Трябваше да сложа нещо в плика.
Изложил си ни на риск? - Какво трябваше да направя?
Млък! Млъкнете!
Дай ми ключовете от колата. - Той каза да ги оставя вътре.
Не. - Чакай, чакай.
Роналд...
Слушай, ти си го застрелял.
Той е нахлул, ти си го обезоръжил и застрелял.
Какво правиш, мамка му? - Вземи го.
Добре, да тръгваме.
Ще ми потрябваш.
Ще очаквам да ми помогнеш. Разбираш ли?
Да. - Добре, хайде.
Трябва да отседнем някъде.
Чарли познаваше поръчителя. Познаваше Джоунс. Не разбра ли?
Предплатиха ми. - И щяха да вземат парите от трупа ти.
Той ми каза да убия всички в къщата. И теб, Роналд.
Кой ти каза да ме убиеш? Джоунс? По телефона или преди това?
По дяволите. Продължавай, продължавай.
Видяха ли ме? Това са хора на Франк.
Знам защо Франк ме иска мъртъв. Защо иска и теб мъртъв?
Нямам никаква идея.
Майната му на Капели. - Това е твърде голям залък за Франк.
Помисли. Дават по $5000 само за три часа наглеждане?
И нещото, което искат, е в сейф на "Дженеръл Мотърс".
Може наистина да има групировката от Чикаго?
Да, опитаха се да ме убият. Да не си мислят, че само те могат?
Да, и аз мога. Да го приемат като корекция на пазара.
Извинете... - Извинен си.
ОФИС
Чакай, чакай. Господи, Кърт.
Олдрик Уоткинс или Франк Капели? Сега можеш да ми кажеш истината.
Не знам. - Аха, ставай.
По дяволите, човече. Току-що бях заспал.
Надигни си големия задник.
Кой ме натопи, Джими?
Отвори онази врата.
Обърни се.
Отстъпи назад. Назад, назад...
Назад, назад, назад.
Имам две деца, Къртис. Те заплашиха да ги убият, ако не те изкарам наяве.
Да ме изкараш наяве? Кой? - Не знам.
Ще ти пусна куршум в червата и ще те оставя да кървиш там долу.
Знам само, че, преди половин час, един човек ми се обади.
Предложи ми $10,000, за да те предам.
$15,000 за белия тип.
Джоунс ли беше? - Не беше бял.
Просто каза, че г-н Уоткинс ще е признателен от името на г-н Капели.
Чакай малко. Казваш, че Капели е наел Уоткинс да ме изкара наяве?
Не знам дали го е наел. Те имат някаква уговорка.
Работят заедно? Глупости. - Не знам!
Преметни ме през парапета и пак няма да знам.
Собственикът, Матю Уърц, го е изненадал, обезоръжил и застрелял.
Благодаря за съдействието.
Г-н Уърц? Детектив Джо Фини от прокуратурата на щата Мичиган,
отдел "Организирана престъпност". - Организирана престъпност?
Да, полицията на Детройт е получила две обаждания.
От загрижена приятелка и от съсед, който е чул шумове.
Организирана престъпност? Мафията?
Това е въпросът за голямата награда, нали?
Тя му досаждаше и той я вкара вътре.
Върна се незабавно. Аз го... бях го последвал и се обръщах.
И се озовах някак зад него. Ето тук.
Стреляхте три пъти от този ъгъл? - Не, стигнах дотук.
Видях как посяга към оръжието си и стрелях още два пъти, докато падаше.
Но вие ми казахте, че оръжието му е било във вас. Колко имаше от тях?
Един от тях. - "От тях"?
Един човек. Само един. Него.
Не видях нищо. Чух само изстрел.
През повечето време бях в детския кът. - Да, "през повечето време".
Кога отиде в детския кът?
Когато татко ми каза да отида в детския кът.
Защо ти каза да отидеш в детския кът?
Не си спомням. - Бях със затворени очи.
Не можех да повярвам какво се случваше.
Било е страшно. - Да, затова не видях...
Има ли някаква причина, за която да е набелязал семейството ви?
Мразил е щастието?
Може ли ключовете?
Бих искал да слушам радио.
Виж ти. - Руди.
Само за минута, ако нямаш нищо против.
Благодаря.
Кларис вкъщи ли е?
Ангелче, имаш посетител.
Добре, само секунда.
Добре ли си?
Чувам, че изравняват квартала чак до гробището.
Махат релсите на трамвая.
Да, "градско обновяване".
По-скоро "премахване на негрите". - Да, правилно.
Здравей, Кларис. - Кога те пуснаха?
Онзи ден. Казаха, че е пренаселено, така че...
Ами... Детройт. - Детройт.
Как да ти помогнем, Къртис? - Мисля, че куфарът ми още е у нея.
Чух, че си намушкал някого още в първия ден.
Не беше без причина. Всички ми имаха зъб, когато влязох там.
Един ме нападна с нож. Трябваше да се защитя, за да оцелея.
Явно е проработило.
Засега.
Какво правеше, докато беше там?
Размишлявах. Просто... много размишлявах.
За колко ще... - За малко. Днес или утре, може би.
Къде ще отидеш? - Канзас Сити.
Наистина ли? - Да.
Сега иска $4750 за земята. - Построил ли е нещо на нея?
Така би си помислил човек. Не, той просто знае, че я искам.
Олдрик Уоткинс няма да те остави да си тръгнеш жив оттук.
Знам, работя по въпроса. Повярвай ми.
Благодаря.
Добре.
Успех, Кърт.
Кърт, повече не идвай тук.
Не бих си го помислил.
Това, което си мисля, ли е? - Зависи какво мислиш, че е.
Кажете ми, ако има още нещо. - Непременно ще се свържем с вас.
Добре.
Аз ще вдигна.
Аз ще вдигна! Да?
Можеш ли да говориш? - Да.
Обещах ти обаждане. Да си остане между нас.
Да. - Вземи колата на жена ти.
Среща при сервиза на "Лафайет" и "Ръсел" след 20 минути.
Сам, Мат. Сега затвори.
Какво каза той? - Съберете багажа.
Защо да събираме багажа? Не искам да тръгвам. Къде отиваме?
Стига толкова приказки! Събирайте багажа, за Бога!
Добре, благодаря ти, Даун.
Пристига. - Хайде, побързай.
Качвай се в колата. Побързай.
Къде живее шефът ти? - Северен Охайо, на около час оттук.
Отиваме там. - Нищо не мога да обещая.
Не съм сигурен, че е вкъщи. - Нямаме избор, трябва ни документа.
Какво правите? - За да не направиш глупост.
Почакайте... - Мат Уърц, от счетоводството.
Отговарям за пасивите. - Да.
Какво обичате? - Трябва да говоря с г-н Форбърт.
Това са... Работим заедно. Спешно е.
Къде е съпругът ви? - В кабинета си.
Къде е кабинетът? - Горе, знам къде е.
Добре, ще се справиш ли? - Да.
Да влезем вътре.
Влез.
Уърц?
Здравей, Мел.
Луиз ми каза да се кача.
Не съм го правил досега. Не съм идвал така при теб, но...
Трябва... на всяка цена... - Какво?
... да взема назаем документа от сейфа ти.
Това е невъзможно. Защо ти е изобщо?
Защото човекът, който го е съставил, е допуснал грешки и аз му казах, че...
... ще му го върна, за да ги поправи.
Ами... Аз го съставих, лично.
Никой от фирмата не знае за него.
Добре, излъгах.
Толкова е важно, че трябваше да те излъжа.
Никога не бих направил това, което направих, ако не беше толкова важно.
Ами добре... Трябва да си тръгнеш, Мат.
Не мога.
Ще посегна бавно към телефона. - Не, не, не.
Трябва да си тръгнеш.
За Бога! - Не мога.
Какво правиш сега? - Предупреждавам те, че ще стана груб.
Това е буквално на живот и смърт. - Знаеш ли какво ще се случи с теб?
Да, съжалявам.
Ще ви ударя. - По дяволите, Уърц!
Ще ви ударя. Това ще бъде удар.
Не мога да ти го дам. Информацията е строго секретна.
Съжалявам.
Обичам работата си!
Толкова е важно, че съм готов да бъда уволнен.
Съжалявам.
Не се тревожете. Нищо няма да се случи.
Ще си тръгнем за нула време.
Госпожо...
Денят беше дълъг.
Ще трябва да ви покрия с това, за да се отпусна. Разбирате ли?
Благодаря.
Взехме го. Можем да тръгваме. - Чао, Луиз.
Благодаря. Съжалявам.
Забавлява ли се?
Мел! Мел?
Какво стана? Боже мой, Мел.
Обаждам се на полицията! - Не.
Никаква полиция! Моля те, скъпа. Никаква полиция.
Като в онзи бар. "При Кугън"!
Спомняш ли си, Даун? Когато цветнокожият дойде при теб
и аз се намесих. Но аз съм едър.
Той беше от дребните.
Но човек с оръжие? Това е... Не съм вярвал, че Мат би го направил.
Брайън. - Какво? Не съм.
Съжалявам, Мери. Съпругът ти просто ме изненада. В добър смисъл.
Често съм се чудил какво бих направил в подобна ситуация.
Не е желателно да се случва.
Ще се върна за вечеря. - Няма да излизаш, Мат.
Татко е Мат. Аз се казвам Матю.
Матю...
Ела за малко.
Не се тревожи, не хапя.
Не си загазил, нито пък баща ти.
Тревожат ни мъжете, които ви поставиха в тази ситуация. Разбираш ли?
Ако някой ден дойдеш в офиса ми, ще ти покажа диаграми от преди 20 г.
Чак от Италия, ако можеш да повярваш. Дори от Африка.
В момента можеш да ни помогнеш да получим малко по-ясна картина,
като отговориш на няколко лесни въпроса.
Вече отговорих на въпроси.
Да, но има нещо, което остана в съзнанието ми.
Ти каза, че "един от тях" ви е заплашил с пистолет.
Един от тях. Един от кои?
Не, аз казах "него". - Не, ти го промени на "него".
Така беше. Аз се осланям най-вече на първото си усещане.
Питам те, Матю...
Питам дали си спомняш някакви имена... или характерни белези.
Знаеш.
Дъг Джоунс?
Франк Капели? Олдрик Уоткинс? Нещо?
Баща ми загазил ли е?
Ами...
Честно казано, Матю...
Според моя опит, хората загазват тогава, когато не казват истината.
Те бяха трима. - Трима?
Съжалявам, Даун. Той прави каквото си иска. Не мога да го спра.
Няма нищо.
Бедничката ми.
Няма нищо. Времената са тежки.
Не, друго е и не мога... Не мога да говоря за него.
Можеш да ми споделиш всичко, нали знаеш?
Как се справяш? Как се справят другите?
Какво имаш предвид? - С каквото и да е.
С всичко. С това, това и...
Невъзможно е.
Мисля си, че бихме могли да отидем някъде.
Кой?
Ние. Да заминем някъде заедно.
Успех с обяснението.
Това ли е истинският документ?
Просто искам това да приключи.
Какво е то?
Някаква нова изпускателна система. Нещо като ауспух.
Така ли е, Мат? Ауспух ли е?
Не знам. Те не ми казват нищо. Аз просто намествам числа.
Сега вече наместваш нещо повече от числа.
Много си прав.
Добре.
Може ли да ми върнете колата, моля?
Харесваме колата ти, Мат.
Дай ми да говоря с нея, моля те. - Не и тази вечер.
В момента всичко е толкова странно.
Пола Коул, Мат?
Не трябваше да го казвам. Трябва да затварям.
Даун, моля те. Дай ми да говоря с нея.
Не и тази вечер, Мат. Съжалявам.
Взе ли го? Мат...
Изчакай.
Мат... - Изчакай просто.
Отиде ли при Форбърт? - Да.
Взе ли го? - Да.
Добре, значи... - Чакай, чакай. Просто изчакай.
Значи документът е у теб.
Има един разговор, който исках...
... да проведа с теб.
За който...
... бях отделил време още преди два дни.
Добре.
Ако си спомняш, Пеги имаше хранилка за птици...
Както и да е...
Разговорът, който исках да проведа преди два дни...
Искам да го проведа сега, за да разбереш какво доведе до този момент.
Разговорът, който искам да проведем,
който към този момент е... - Мат, къде е документът?
Къде е той?
Свърза ли се изобщо с Нейсмит? - Да, говорих с него преди седмица.
И какво му каза? - Остави ме да довърша.
Казах му това, което ти ми каза. Много важен човек от фирмата ми
има документ за Големите четири, който би заинтригувал шефовете му...
Казал си му го? - Да, остави ме да довърша.
И той се съгласи. Съгласи се да го купи.
Добре, и?
Представи си, че ти го казвам преди два дни.
Не си му върнал обаждането. - Не, обадих му се.
Но това, което исках да ти кажа...
Уплашил си се.
Не, реших, че не е редно. - Значи си се уплашил. Господи...
Не, беше мисловен процес...
Не беше, защото се уплаших.
Свързах се с брокер. Наех кола за Калифорния.
Не знаех, че ще действаш толкова бързо. Не знаех, че Нейсмит...
Боже мой, ти каза "все пак".
В офиса ти каза: "Направил го е все пак."
Чудех се какво означава, но знам много добре.
Означава, че ти си се уплашил, а Нейсмит е знаел
и все пак го е направил.
Сега съм заседнала в този шибан мотел
с човек, който виждаше как щастието му се усмихва
и после буквално видя как го отминава, докато го плануваше.
Не планувах, а следвах план.
Да не го направиш. - Който казахме, че ще следваме.
Как? - Като се обадих на Нейсмит.
И му каза, че няма да участваме. - Щях да ти го кажа преди два дни.
Не, не, не. - А сега...
Ето ни тук. - Да, ето ни тук!
Трябва да откажа колата. И да се обадя на Фил.
Отзад е.
Може ли да е само Джоунс?
Нямам представа какво имаш предвид. - Питам дали може да действа сам.
Искаш да кажеш на Франк?
Обмислям го.
Как ще подходиш?
Ами... Доколкото разбирам, познаваш жена му.
Искаш да почукам на вратата му?
Той няма да те закача, Роналд. Имаме това, което иска.
Трябва само да го убедиш да се появи в кафене "Рома" с $50,000.
Петдесет? - Да, и му даваме документа.
По двайсет и пет за всеки.
Ако откаже, значи сме близо до тавана.
Но ако захапе, значи има още много място за растеж.
Нали знаеш, че той няма да направи нищо, докато не го види?
Да, вероятно си прав.
Вземи го.
Леле. - Вземи и тези.
Тръгвай си, Кърт. Не искам излишно внимание.
Какво внимание? Говорим за 12 часа максимум. На сутринта си тръгвам.
Те вдигнаха наградата. - Какво?
Сега е 20 за теб и 25 за белия тип.
Казваш, че наградата е 45 само за нас двамата?
Те така ми казаха. - "Те"?
Двете групировки. Капели и Уоткинс.
Мислех, че Джими лъже. - Не, точно това ти казвам.
Нещата сега са различни. - Наградата е за живи или мъртви?
Белият е без значение, но не и ти. Капели те иска мъртъв, а Уоткинс жив.
Това не е добре. - Затова не те искам тук.
Не се занимавам с това, откакто влезе в пандиза. От четири години съм чист.
Имам законна работа. Пиколо съм в хотел "Готъм". Имам приятелка.
Не искам да лъжа хората и не искам да ме забъркват в разни неща.
Добре, колко изкарваш в "Готъм"? - Много добре е. $11 на ден.
Добре, ето ти $200. Утре ще получиш петорното на това.
Намери още двама души. Ще дам и на тях по $200.
По възможност от Лилавите, ако италианците не са ги изгонили.
Защо го правиш? - Защото ще си получа своето.
Откога... - Не ме поучавай, Лони.
Нямаш никаква представа. Ще го направиш ли или не?
Добре, кажи им да ме следят, докато не предприема нещо и не падна.
Когато падна, да се намесят.
Трябва да те попитам, човече. Защо е тази охрана?
В случай, че моят човек се опита да ме предаде.
Как ще разбереш?
Той е Роналд Русо.
Франк, ако няма да ги обелиш, поне ги изрежи, моля те.
Знаеш, че не обичам.
Франк!
Ще отвориш ли? - Да!
Какво искаш? - Здравей, Франк.
Какво искаш? - Имам малък проблем с една работа.
Ще вечеряме.
Набързо.
Вие сигурно сте Вероника?
Ванеса.
Извинете, Ванеса.
Качи се горе.
Хотел "Готъм". Дванайсет по обяд.
Ами ако откаже? - Убеди го.
Трябва да се съгласи. Ще сработи,
но трябва да му кажеш целия план.
Добре, ще предам на шефа.
Да, и му кажи, че трябва да дойде лично.
Налага се. Само така ще сработи.
Ще достави счетоводната книга и гарантира 50, може би повече.
Много повече. - А той какво получава?
Безопасно преминаване и 5 бона за себе си.
Значи 50-те не са 50, а всъщност 45 бона?
За тази цена не е ли по-добре да предадем Гойнс на Джо Фини?
И другия тип. Как му беше името? Русо?
Това е работа за Капели.
Така или иначе, какво да кажа на Гойнс?
Кажи му...
... че ще дойда. С удоволствие.
Кабриолет "Кадилак".
Трябваше да умра за чертежите на шибан кабриолет "Кадилак"?
Така чух. Само това знам.
Сега вече знам, че лъжеш, Франк.
Защото знам, че става дума за нова изпускателна система.
Може да е за кабриолет "Кадилак". Какво значение има, мамка му?
Наеха ни да откраднем чертежи за кола и ние ги откраднахме.
Защо изобщо си тук? Какво искаш?
Защото имам предложение за теб.
Сега ще бръкна в джоба си.
Първо искам да признаеш, че ти ме избра за тази работа.
Искаш да ме няма, както и аз искам да те няма.
Не съм те прецакал за мястото. - Знаеш, че беше мой ред.
Възможно е, но ти вървеше в погрешната посока.
Вината никога не е твоя. Нали така?
Щом си сигурен, че те искам мъртъв, прегледай се за гонорея.
Подарък от мен за теб, поднесен от прекрасната ми съпруга "Вероника".
Не знам за какво говориш.
Тя вече ми каза.
Вместо да те убия, бих ти дал трофей. Задръж я.
Франк, тя не ми е по джоба.
Стига бе. - Тя е твоя съпруга.
Да, точно така. Добре.
След като установихме комуникационен канал...
Какво е предложението ти? - Добре.
Ето го предложението.
Къде е другата половина? - Гойнс иска 50 бона за цялото нещо.
Петдесет?! - Да, но аз имам план.
Той мисли, че за теб е нищо и няма да искаш да провалиш сделката си.
Но аз мисля друго.
Разкарваш Джоунс и се срещаме с негъра в кафене "Рома" в 20:30 ч.
Той носи другата половина. Правим сделката,
отърваваме се от Гойнс и си поделяме парите.
Поделяме? - Да.
Заслужавам 25, защото спасявам сделката ти и ти доставям черния.
Ако питаш мен, той струва повече от другото нещо.
Защо?
Гойнс носи със себе си счетоводната книга на Уоткинс.
Счетоводната книга? - Ако питаш мен,
той има свои планове за нея.
След което приключваме.
Ами...
След това... Чух, че нямате достатъчно хора в Рино.
Може да изпратиш мен.
Бих искал... Франк, бих искал нещо постоянно.
Мога да вървя напред, Франк.
Мамка му!
Трябва да започна отнякъде. Разбираш ли?
Да се погрижим първо за това. - Добре.
Благодаря ти, Франк.
Спиш с него, знаех си. - Какво?
Той току-що го потвърди. - Не знам за какво говориш.
Аз не бих... - Той току-що си призна.
Не бих направила това! Не, недей! Моля те!
Шегуваш се, мамка му!
Той каза, че тя винаги е у Гойнс.
Може да планува нещо мащабно, без да си дава вид?
Планът е на Роналд Русо. Колко мащабен може да е?
Мислиш ли, че в Рино ще търпят
аматьорщините на скапания немарливец Рон Русо?
Няма да се наложи да се тревожат. Чуваш ли?
Алчният скапан Русо сам разреши проблема ни.
Изпий си скапаното уиски, преди ледът да се разтопи.
Ще вечеряш ли?
Искаш ли малко вино? - Не.
Виното е полезно. Питай Исус.
Да, както и ясната глава. Попитай Пилат Понтийски.
Франк.
Радвам се да те видя отново, Къртис.
Носиш ли 50-те? - Да, носиш ли двете половини?
Без глупости.
Ние разполагаме с документа. Може да стане твой, ако искаш.
Срещу определена цена. Но има нова цена.
Каква нова цена?
Двойна на наградата за нас.
Сериозно? $90,000? - Точно така.
50-40. - Не говориш сериозно.
Напълно сериозно. - Парите не са мои, трябва разрешение.
От кого? - От кого мислиш?
Хората, които трябва... - Не, ние вече сме тук.
Роналд, остави на мен... - Трябва да го продадем.
Ръцете на масата.
Роналд...
Нямам вина. Франк ни прецака.
Рон, не си достатъчно умен, за да знаеш колко не си умен.
Ти си непредсказуем, затова си ненадежден.
И немарлив. - Немарлив?
Чу ме, мамка ти.
Това е обидно. Хайде, да тръгваме.
Чакай, чакай. Къде отиваме?
Ставайте! - Няма да е на хубаво място, Роналд.
Нали знаеш... Понякога работата е немарлива.
Боже мой! Не ставайте!
Франк! Не мърдай, мамка ти!
Със задника към колата. Кой те нае? Кой те изпрати?
Твоят скапан сводник. Майната й на майка ти...
Мамка му! - Кой те нае, мамка му?
Наркодилърът на майка ти.
Кой те нае, Франк? - Наркодилърът й.
Не ме карай да питам отново.
Подадох ти ръка, а ти ме прецака.
Гойнс, не му позволявай да ме удари. - Майната ти, Франк!
Майната му на Рино... - Той е този...
За последен път... Кой те нае за документа?
Моля ви, момчета! Недейте! Ще мирувам отзад.
Влизай вътре! - Внимавай! Реброто ми...
По дяволите! Имам клаустрофобия... - Млъквай, мамка ти!
Хю Нейсмит. - Г-н Нейсмит,
поемам поръчката ви от Франк Капели заедно с плащането и доставката.
Почакайте, почакайте. Извинете, кой се обажда?
Няма значение. Имам исканото от вас. Обаждам се, за да уредим плащането.
Не ви познавам. Те ме свързаха с Франк.
Как да знам, че имате това, което искам? Много е съмнително.
Почакайте.
Добре. "Сместа от пропан-бутанови частици съдържа
приблизително 25% ненаситени съединения,
предизвикващи каталитична реакция при температура от 257°C."
Да продължавам ли с тези глупости? - Може ли да попитам как го взехте?
Човек на име Мел Форбърт. - Добре, кога да се срещнем?
Нали ще носите парите?
125, както е уговорено.
Сто... Да, 125, точно така.
Сделката остава същата като с Капели и Чикаго.
Никой от "Студебейкър" или някой друг не трябва да знае за това.
Да, разбира се. Хотел "Готъм", в 12:00 по обяд.
Изчакайте във фоайето, ние ще слезем да ви посрещнем.
$125,000?
Да, така каза. Да му се не види.
Къде е кучият син?
Отива вкъщи.
Когато се прибере, ще повика кавалерията.
Повярвай ми, ако се прибере, няма да повика никого.
Мамка му.
Мамка му!
Ване... Ванеса!
Какво става? Какво правиш? Недей, Ванеса. Недей...
Мамо...
Когато се разхождах по-рано...
Полицаят Фини...
ме видя и...
аз...
... може да съм му казал някои неща.
Казал си истината.
Съжалявам.
Не, ти не си виновен.
Разбра ли?
Ние взимаме решения.
Баща ти трябва да понесе последствията от своите.
Но ти си постъпил правилно.
Какво?
Ако го продадем на Нейсмит, ще се прецакаме.
И аз си мислех същото.
Наистина. - Добре, слушай. Работата е там,
че има някой над Нейсмит и някой над Форбърт.
Трябва да преговаряме с тях.
Какво? Да зарежем Нейсмит? - Не.
Да зарежем $125,000? - Не, не, не.
Това е лудост. - Не, не казвам това.
Нищо няма да зарязваме. Ще добавим човека, от който искат да скрият това.
Да не ставаме алчни, Гойнс.
Трябва ми повече.
Никога не ти стига.
Добре, забрави. Не е нужно да участваш, ако не искаш.
Не казвам това.
Дръзко е, мамка му. Много е дръзко.
Добре, добре. Къде тогава?
Където и да е. Сандаски.
Може би Толедо. Може да се върнем в Детройт.
Слушай, Луиз. Искам да помислиш трезво.
Не е логично да се върнат някога тук.
Взеха това, което им трябваше. Аз нямам нищо важно за тях.
Това не е съвсем вярно.
Бихме искали да знаем...
- Познавам ли ви?
Не знам за какво говориш, приятел.
Слушай, кой ти плати? - Не знам за какво говорите.
Кой ти плати да скриеш документа?
Кабинетът на Майк Лоуен. - Мел Форбърт за г-н Лоуен.
Кажете му, че е спешно, моля.
Отказа ли колата?
Ти как мислиш, Мат?
Разбира се, че си я отказала.
Не. - Наистина?
Да, запазих колата. И срещата с брокера.
Наистина? - Пола?
Какво да правим с бюрото и нещата?
Само третото чекмедже. Другото може да остане.
Здрасти, Мат. - Здравей, Фил.
Ти отиваш... Отиваш с Фил?
Фил... Ти имаше добра идея.
Калифорния...
Може някой ден да видим теб и Мери там?
ХОТЕЛ ГОТЪМ
Той подрани. И дойде сам.
Това е добре. - Уверен човек.
Определено създава подобно впечатление.
Майк Лоуен. Добър ден, Майк Лоуен.
Не си спомняте, нали?
Прегледах алкохола, който не е чак толкова ужасен.
Да ви налея ли нещо? - Нищо за мен.
Доверявам ви се за уискито.
Отличен избор.
Трябваше да видите изражението ми, когато получих съобщението.
Никога не идвам краткосрочно. Питайте жена ми. Но ето, че съм тук.
Ето ни тук. Поздравления.
Този момент...
... е много болезнен.
Трябва да го преброим, разбира се.
Ще си направя аритметиката там.
Извинете ме.
Къде се издънихме?
Коя е думата, която търся? Която ни свързва?
Кой беше? Как стигнахме дотук?
Има ли значение в момента?
Трябва да си признаваме истината, макар и болезнена, иначе няма растеж.
Това е разковничето. Растеж! Напредък!
Разбира се, няма растеж без риск, а рискът може да е твърде голям.
Искам да знам дали се дължи на момчета ми, на организацията ми,
на моите слабости, на превишения риск
или дали просто бях надигран?
Ами... Важното е, че сме тук, както казахте,
и знаем всичко.
Какво знаете?
Ако може да попитам? Това е голям залък и искам да знам за какво плащам.
Черното дъно. Райската долина. Чували ли сте за тях?
Вие сринахте цели квартали. Махнахте трамвайните релси.
Сега прекроявате всичко. Къде да живеят хората, Майк?
Страната сама се прекроява. Случва се навсякъде, ако не знаете.
В над сто града. Отново ви питам...
За какво плащам? - Не го контролирате?
Не съм създал реката, просто греба със сал по нея.
Отново питам. За какво плащам?
За което платихте на Форбърт. Мълчание.
За какво?
Знаете за какво.
Няма доказателства, че автомобилът причинява замърсяването в Лос Анджелис
или в който и друг град на планетата.
Каталитичният конвертор няма да достигне размер, подходящ за кола.
Аз ще вдигна.
Кажете му да изчака.
Да? - Обажда се Нейсмит.
Изчакай, Хю.
Голям залък.
Като говорим за риск, давам на "Студебейкър"...
Съжалявам, "Студебейкър-Пакард", една-две години, дори след сливането.
Добре, ще питам него. Започвам да разбирам.
Клоунът, Нейсмит, някак дочува, че Големите четири работят заедно
и трябва да разбере над какво.
Иска да впечатли шефовете си, които нямат представа и наема, когото наема.
Те ви наемат. Вие успявате някак да прередите останалите.
И така...
... ние се срещаме.
Аз и вие. Напук на всички закони
на историята, на природата, на социалната класа, на кастата.
Добре. Докъде си с преброяването, Роналд?
Преброих точно 375.
Знам, че си мислите, че играем по "вашите" правила,
но нека да сме наясно, че вие не създавате правилата.
Вие ги следвате, дори когато мислите, че контролирате нещата. Това е илюзия.
Вие сте под заблудата, че контролирате нещата.
Никога няма да го проумеете и ще умрете, без да го знаете.
Така както аз никога няма да разбера гения на Божията вселена,
защото не е мое творение. Но аз и други като мен
създадохме тези правила, в този свят, на това поле
и вие играете сега по тях, дори ако си тръгнете с парите ми.
Ясно ли е? - Ясно е, че взехме парите ви.
Това са само пари. Аз имам много пари и ще имам още повече.
Като опашката на гущер. Ако я отрежеш, израства отново.
Работя и забогатявам. Спя и пак забогатявам.
Всъщност, каквото и да стане тук,
ще се прибера вкъщи, ще се обадя на моя банкер
и тази нощ ще спя като къпан.
Продължаваш да не си спомняш.
Не те виня, беше преди години. Аз бях един в група от четирима.
Тогава работех за "Форд". Опитахме се да те вербуваме веднага след армията.
Трудна работа. "Дженерал Мотърс" те спечели.
Добре, хвана ме.
Да, спомням си. Майкъл Лоуенстийн, с онова отгоре.
Умлаут. Льовенщайн. Аз съм швед.
"Щайн" беше възприето погрешно, както можеш да си представиш.
Не допринесе за задграничния бизнес през последните десетилетия.
И тук не беше много от полза. Сигурно разбирате защо.
Да, "щайн", голям недостатък.
Нали така, г-н Русо?
Стига толкова. Парите са тук.
Ние си тръгваме. И ти можеш да тръгваш.
Тогава ще си взема шапката.
Това беше преломна година за мен. 1928-а.
Чудех се защо губим кадри заради "Дженерал Мотърс".
Тогава ни надминаха по продажби. Ние, изобретателите, ги догонвахме.
Напуснах "Форд" още същата година. Заложих на индустрията като цяло.
Постъпих умно. Не правя разлика между отделните компании.
Оставам в неведение как правят своя избор.
Давам им свобода на действие. Добре се получава. Засега.
Има взаимно доверие. Мисля, че имаш нещо мое.
Другата половина е у него.
Взаимно доверие.
Обичам, когато отдавна забравени персонажи,
от този велик роман на име "Животът", изникват накрая и всичко става ясно.
Приятно ми беше. Индивидуалисти.
Нарушители на правилата, достигнали до едно и също място
от съвсем различни точки. Риск, господа.
Рискувайте.
"Дженерал Мотърс"?
Това беше много отдавна.
Добре, а сега да вземем парите на Нейсмит.
Не, аз бях дотук.
Как така "не"? - Приключих. Вземи ги за себе си.
Зарязваш плана?
Не знаеш кога да спреш.
Пиколото е.
Лони? - Да.
Пусни го да влезе.
Съжалявам, Роналд.
Олдрик.
Къртис.
Какво става, човече?
Всичко е тук, Олдрик. - Да тръгваме.
Съжалявам, човече.
Олдрик.
Уредих всичко това за теб. Няма ли да вземеш парите?
Парите са прекалено много. Получих това, което искам.
Как мина?
Извадих късмет, скъпа. Извадих късмет.
Погледни само, Роналд!
Има още?
Колко е това?
375, скъпа.
375? - Да.
Аз имам 31. Това прави...
... $406,000.
Не мога да повярвам, Роналд. Как успя да направиш това?
Не мога... Господи! Роналд, скъпи...
Можем да правим каквото искаме. Да отидем навсякъде по света.
Можем дори да вземем самолет. Десет самолета, ако искаме. Това е...
Ти успя.
Все още не. Вземи.
Къде е колата? - На пето паркомясто.
Докарай я и ме чакай при входа.
Добре. - Не, аз ще взема този.
Добре.
Идвам след теб.
Олдрик. - Здравей, Джо.
Едно птиченце ми каза, че имаш нещо за мен, така че...
Май трябва да ти благодаря.
Преди това ми позволи да разиграя два сценария.
Да сме наясно, и двата завършват със смъртта на Къртис Гойнс.
В първия сценарий ти разплиташ убийствата на Чарли Барнс,
Дъглас Джоунс и Франк Капели.
След тежък съдебен процес, в раздвоения Детройт настава хаос.
Повишават ти заплатата с няма и $1000 на година.
Аз се погрижвам Гойнс да умре в затвора.
Или вторият сценарии. Ти разплиташ убийствата,
но хората на престъпника сами се погрижват за него.
Ти ставаш герой, а той служи като назидание за други като него,
които биха се изкушили да надскочат възможностите си.
И вместо 25 бона,
на части до края на живота ти, незабавно ти се изплаща бонус,
равняващ се на двойната сума.
Най-после! Паркингът струва 45 цента и няма гратисен период.
Взе ли карта? - В жабката е.
Браво на моето момиче.
Ти не си единственият, който планува напред, Роналд.
Промяна на плановете. - Така ли?
Да, заминаваме надалеч.
Свий тук. - Добре.
Не изключвай двигателя.
Успокой се, Роналд. Никой не ни проследи.
Виж, ние сме насред нищото.
От любимото ти. Хайде, отвори го.
Просто го отвори.
Много хубаво.
Добре.
Мамка му. - Сбогом, Роналд.
По дяволите.
Господин полицай? - Може ли да слезете от колата?
Какъв е проблемът? - Слезте от колата, моля.
Мисля, че имам правото да знам... - Застанете тук.
Безопасно пътуване, г-жо Капели.
Здравей.
Влез. Закусваме.
Ще повикам Мери.
Мат е тук.
Господи, Мат.
Боже мой, днес е едва вторник.
Полицай Фини.
Мисля, че имам нещо ваше.
Всичко е вътре. Казахте $375,000, но мисля, че сте допуснал грешка.
Сумата всъщност е 406 и нещо.
Грешно съм преброил. - И тези $50,000 се появиха.
Бих искал да ви включа, но... - Парите са си ваши.
Да, правилно.
Изберете си една от тези бутилки. Тази вляво е доста добра. $88 на едро.
Кажете, ако ви потрябвам в бъдеще. - Разбира се.
Благодаря, Джо.
Копелето има очи, но не може да вижда с тях.
И аз ли?
Нека те попитам нещо.
Защо реши, че можеш да ми имаш доверие?
Човек може да ти има доверие, Олдрик.
Взех 25-те, които ти дадох навремето и лихвите.
Взех още 50 за федералния.
Как да разделим останалата част, според теб?
Искам само 5 бона.
Просто твоето.
Просто моето.
Квит ли сме?
Наслади се на Канзас Сити.
През 1969 г. Министерството на правосъдието заведе дело
срещу "Дженеръл Мотърс", "Форд", "Крайслер" и "Америкън Мотърс"
за 15-годишен сговор за потискането на екологични технологии.
Автомобилните производители се договориха с правителството
и през 1975 г. каталитичният конвертор стана задължителен
за всички произведени в САЩ коли. Не бяха наложени глоби.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: dimi123
http://subs.sab.bz/ ®Translator's Heaven