Живяла някога една щастлива мишка...
на полето под едно дърво.
Не се интересувала от света и не се страхувала.
Играела си всеки ден и заспивала на сянка.
Една сутрин мишката чула силен крясък...
и врана, черна като нощта да се спуска от небето.
Гарванът с увиснал клюн наклонил глава...
и изплашил мишката с това, което казал.
Мракът се крие в светлината на деня.
По-добре бягай мишленце, преди да е дошъл да си поиграе.
Защото мракът става зъл, когато играе на криеница.
Може да е навсякъде, защото се промъква и наднича.
Мишката направила няколко крачки и се огледала.
Завъртяла се в кръг погледнала нагоре и надолу.
Тук няма нищо мрачно, луда, стара птицо.
Слънцето грее толкова ярко, това е абсурдно.
Но гарванът се изсмял на висок глас и казал...
Глупав, малък плъх, не позволявай на мрака да те чуе.
Трябва да направиш едно нещо, затова ме чуй.
Първо трябва да го видиш, ако искаш да си свободен.
Бебето зомби! Ще те изяде!
Мади! Какво си направила? Виж си ръцете.
Повече никакви флумастери.
Скучно ми е. - Направи една рисунка,
докато пренеса багажа. - Добре.
Ела да си вземем довиждане.
Мади, не излизай на улицата, моля те! - Добре, мамо.
Съжалявам, в града е само за един ден.
Щом е така. Ще имаш време да осмислиш...
как да ни се реваншираш, докато шофираш сам-самичък.
Татко, виж, това сме аз и Кайла.
Добре, хайде, ставай.
И сама мога. - Знам, сложи си колана.
Благодаря, тате.
Не се сърди. Съжалявам.
Ако наистина съжаляваше, щеше да се придържаш към плана.
Пак ще си прекараме чудесно. Просто малко ще закъснея.
Обади се, когато стигнеш, искам да знам, че всичко е наред.
Не драматизирай. Кога ще тръгнеш?
Следобед, ще съм там най-късно до полунощ.
Добре. Може и да успееш да ми поднесеш среднощна закуска.
Кажете чао на татко. - Чао, татко.
До скоро. - Обичам ви.
Дамско парти. - Забавлявайте се.
Обичам те. - Чао, тате, обичам те.
ТОЙ Е ТАМ
Хайде, пристигнахме.
Най-накрая.
Стигнахме ли вече?
Хайде де.
Кой си ти? - Аз съм Оуен.
Здравейте.
Трябва да се разхлаби механизма от вътрешната страна.
Благодаря ви. - Няма проблем.
Аз съм нещо като местна охрана...
вероятно защото аз и семейството ми сме тук целогодишно.
Де да можехме и ни е. - Да живеете тук?
Някога тук имаше две семейства.
Едното семейство живееше в къщата ви години наред.
Докато сина им не изчезна. - Изчезна?
Беше на моята възраст, казваше се Джони.
Беше бавномислещ, ако се досещате. - Не го ли откриха?
Не. Семейството потъна в скръб.
Обявиха къщата за продан и повече не ги видях.
Аз съм Лора, а това са Кайла и Мади.
Момичета, кажете - здравей.
За мен е удоволствие, дами.
Не виждам често някой тук след края на сезона.
Тук си е доста пусто.
Най-накрая се решихме да дойдем поне веднъж в годината.
Разбирам ви. - Оценявам помощта, Оуен, благодаря.
Само вие и мама този уикенд, а?
И татко.
Той пътува насам. Всъщност е точно зад нас.
Добре е да се знае.
Кажете на Оуен - благодаря, момичета.
Благодаря. - Винаги.
Благодаря. - Ще бъда наоколо.
ДЖОН
Чакай ме.
Момичета, по-далеч от водата.
Добре. - Добре.
Дано да си тръгнал.
Всъщност малко ще закъснея.
Сигурно се... - Шегуваш. Справихте ли се?
Да, мина добре. Момичета, баща ви е на високоговорител.
Здравей, тате! - Здравей, тате!
Здравейте, момичета! Къщата още ли е там?
Да. - Чудесно.
Татко, кога ще дойдеш? - Скоро.
Чао, тате! - Чао, обичаме те!
Какъв е този звук?
Нищо. Спрях да заредя гориво.
Ще съм при вас към 11:00.
Добре, може и да изчакам. - Би било добре.
Ще видим. Може да изкараш късмет. - Надявам се.
Яйца. Забравих яйцата. - Яйца. Разбрах. Скоро ще се видим.
Лек път, чао.
Здравейте, бихте ли опаковали тези подаръци, моля.
И две бутилки от най-доброто ви Мерло.
Нещо друго?
Нищо.
Момичета, книгите и играчките ще са в детската.
Не, стаята е страшна. - Не, не е. Не бъди бебе.
Не съм бебе. - Ей! Видях те.
Мади, готова ли си?
Изглеждаш смешно, Кай-Кай.
Какво е това?
Накъде отива?
Момичета?
Аз съм скакалец. - Сериозно ли? Не си зелена.
Имаме ли зелена боя? - Не, само синя.
Мади! Не с обувките на леглото.
Донесох ви пижамите. Искам да ги облечете...
и да слезете долу.
Кайла, какво е това? - Нищо.
Видях, че сложи нещо. Какво е? - За татко е.
Покажи ми.
Живо ли е? - Не.
Няма нужда да умирисва къщата. - Няма. Не мирише. Ухае хубаво.
Хайде, преоблечете се и елате долу, ще приготвя пица.
Мишката направила няколко крачки и се огледала.
Завъртяла се в кръг погледнала нагоре и надолу.
Тук няма нищо мрачно, луда, стара птицо.
Слънцето грее толкова ярко, това е абсурдно.
Но гарванът се изсмял на висок глас и казал... Глупав, малък плъх...
не позволявай на мрака да те чуе.
Трябва да направиш едно нещо, затова ме чуй.
Първо трябва да го видиш, ако искаш да си свободен.
Знам какво е. - Наистина ли?
Искам да си лягам, мамо.
Наистина? Историята не е приключила.
Няма ли да си изядеш пицата? Не? Добре. Качи се горе.
Ще ти подскажа, крие се на видно място.
Живее в тъмнината, дори когато има светлина.
Върви близо до теб и те наблюдава как играеш.
Плава до теб, от главата до сеното.
Мади ли го нарисува? - Не, там си беше.
Наистина ли?
Точно така.
Мади, горещо ли ти е?
Така е по-добре.
Лека нощ.
Мади, добре ли си?
Какво гледаш?
Ей, здравей. - Добре ли сте? Звънях по-рано.
Забравих телефона в колата, съжалявам.
Ясно. Какво правите?
Нищо... момичетата играха, докато оправях багажа...
хапнахме пица, сега спят. А ти, къде си?
На половината път, още няколко часа, предполагам.
Скъпи, трябва да го видиш, езерото е прекрасно.
Мястото е невероятно. - Супер. Искаше яйца, нали?
Шон, разваляш момента.
Съжалявам, мислех, че свърши. Продължавай.
Звучи интересно.
Ама че си задник.
Поне не забравих яйцата. - Въобще не си романтичен.
Ще се видим след няколко часа. - Оставих портата отворена.
Катинарът заяжда. Мисля, че ще ни трябва нов.
Ще го погледна, когато дойда.
Добре. Побързай, обичам те.
И аз те обичам...
Шон?
Мамо?
Нещо не е наред с Мади.
Какво има? - В детската е, не ми каза.
Мади? Мадисън?
Мади?
Миличка, защо е отворен прозореца?
Всичко е наред.
Мамо? - Спокойно, Кайла. Просто е болна.
Ето... точно така, скъпа.
Мади, добре ли си?
Дай да те избърша. - Мамо, тя добре ли е?
Да, ще се оправи. Разболяла се е, мила.
Мади? Дишай, дишай, дай да видя какво има там.
Дръпни си ръката, нека погледна, Мади.
Дай да видя. Мади!
Извадих го. Извадих го. Хайде, дишай, дишай.
Готово, извадихме го. Добре ли си?
Поеми си въздух. Дълбоко, по-добре ли си?
Мамо, какво е това?
ЗДРАВЕЙ
Какво е това? Да сте яли нещо?
Аз не съм.
Остани при сестра си.
Мади, виж. - Чаено парти!
Запазих моето за татко.
Къде го намерихте? - В гората.
Мади, погледни ме. Яде ли от тези кексчета?
Не. - Направи го. Лъже.
Мади, скъпа... не си направила нищо лошо.
Мамо иска да знае дали си яла от кексчетата? Кажи ми.
Добре.
Съжалявам. - Няма нищо, скъпа.
СБОГОМ
Какво става? Какво става?!
Мамо, какво е това? - Не знам.
Страх ме е.
Миличка, ела, седни на дивана. Няма страшно.
Стой до сестра си. Добре ли си, Мади?
Мамо, коремчето ме боли. - Знам, мила.
Мамо? Какво и е?
Не знам.
Мамо! - Къде ми е телефона?
Не ни оставяй! - Тук съм, стойте на дивана.
Отивам до кухнята. Не мърдайте оттам.
По дяволите.
Не, недей! Включи ги. - Тишина, тишина!
Трябва да отида до колата.
Хайде, хайде. - Не.
Ставай, трябва да тръгваме. - Не искам да излизам.
Всичко е наред. Тръгваме. - Вземи ми.
Не мога да нося и двете ви. Ще трябва да бягаш.
Не, мамо! Моля те!
Чуй ме... ей, чуй ме...
трябва да се махнем от къщата. Разбираш ли? Искам да вървиш след мен.
Не мога да ви нося и двете. Искам да бягаш до мен, ясно?
Мамо, страх ме е. - Всичко е наред, ще бъдем заедно.
Пази тишина.
Не, страх ме е! Не, мамо!
Хайде, хайде, да вървим!
Хайде, качвай се отзад, давай, давай.
Влез в колата, давай! Върви отпред, бързо! Готова ли си?
Колана, по-бързо.
Мамо! - Откопчейте колана!
Мамо!
Мамо.
Кайла, дръпни завесите. Побързай.
Седнете на килима. Наведете се.
Мади. О, Мади.
Мади.
Мади, ще си поемеш ли дълбоко въздух, заради мен?
Можеш ли да преглъщаш? Отпий.
Трябва да донеса лекарство за Мади. - Не.
Ще бъдеш ли смела, докато се върна от банята?
Браво, добро момиче. Веднага се връщам.
Не ми е добре.
Ще се оправиш. Мама ще донесе лекарствата.
Изпий това, Мади, ще се почувстваш по-добре.
Всичкото, Мади, ще отпусне гърлото и ще дишаш спокойно.
Добро момиче.
Къде е татко?
Идва. Скоро ще е тук.
Момичета, качете се горе, тръгвайте!
Кайла, обуй се.
Как се озова снимката ни там? - Нямам представа, скъпа.
Ти ли я сложи...
Защо са ни изрязани лицата?
Коремчето ми... - Знам, ще се оправи.
Татко скоро ще е тук, а когато дойде, ще заведе всички ни на лекар...
а доктора ще извади всичко лошо от твоето...
Мамка му. - Съжалявам...
Всичко е наред, няма нищо. Не си виновна.
Отвори, докрай. Отвори, отвори.
Мади, поеми дълбоко въздух.
Трябва веднага да потърсим помощ. - Не, не искам да излизам.
Кайла, искам да си смела... - Не!
Престани, престани, чуй ме! Погледни ме, погледни ме.
Мади е болна. Не можем да останем. Затова се налага да излезем.
Ще чакаме там, за да може татко да ни види, когато пристигне.
Той вече е тук.
Кой, Мади?
Татко...
Къде е?
Под дървото.
Татко ли е?
Не.
Кого видя?
СЛЕДВАЙ МЕ
Добре.
Ало? Лора?
Какво правиш?
Лора?
Заключила си портата.
По дяволите.
Ей, стига, късно е.
Пътувах цяла нощ.
Може ли... да продължим с шегите утре?
Добре, признавам. Вече съм уплашен.
Мамка му... Лора, стига. Господи!
Лора, какво, по дяволите?
Стига...
Какви ги вършиш?
Лора?
Ти ли си?
Лора...
Мамка му.
Дишай.
Ще се оправиш. Дишай... и се отпусни.
Така е по-добре, видя ли?
Помниш ли, когато баба се разболя и трябваше да я заведем на лекар?
Да. - А помниш ли колко смела беше тя?
Тя дори не плачеше. - Не, не се разплака.
Беше толкова смела, че когато отидохме вече беше по-добре.
Взе лекарство и се оправи? - Да.
Когато татко дойде, ще те заведе на лекар.
Точно така, Кай-Кай. Щом татко си дойде.
До тогава всички искаме да бъдеш много смела.
Като баба? - Да, точно като нея.
Какво е това?
Мамо.
Лора? Деца?
Това е татко. - Тихо.
Лора?
Ей, стига, късно е. Пътувах цяла нощ.
Шон?
Може ли... да продължим с шегите утре?
Стой отзад, всичко е наред. - Лора...
Шон.
Лора, какво, по дяволите?
Аз съм.
Ехо?
Шон, ти ли си?
Ти ли си?
Лора? Лора!
Лора?
Лора!
Ти ли си?
Лора.
Господи. Шон.
Не!
Момичета, недейте!
Татко! - Той е отвън!
Не е той. - Той е!
Татко! - Не е баща ви!
Той е. Чух го! - Това е номер. Отвън има лош човек.
Татко... - Не е татко!
Татко! - Не, Кайла, Кайла, спри!
Ще те чуе. Запази тишина.
Искам и двете да запазите тишина... - Искам при татко!
Затворете очи. Затворете очи.
В безопасност сте.
Никой няма да ви нарани. Няма да го позволя.
Вярвате ли ми?
Мамо!
Тихо. Хайде, хайде.
Стойте тук, дръж го.
Мади, можеш ли да тичаш? - Не искам да излизам.
Чуй ме! Помниш ли какво ви казах, никой няма да ви нарани.
Няма да го позволя. Хайде, хванете ме за дънките.
Бъдете възможно най-тихи. Да вървим.
Кайла, хайде.
Мади, не спирайте. Мамка му!
Хайде, бягайте! Хайде! По-бързо!
Добре ли сте? Добре ли сте? Кажете ми!
Ще ни хване! - Не ни карай да излизаме!
Няма да излизаме. Обещавам. Ще останем вътре.
Мамо... Мамо, нарисувал ни е.
Мамо!
Момичета, качвайте се горе! Хайде, хайде!
Качвайте се, веднага!
По-бързо!
Няма нищо, миличка.
Мамо?
Идва ли? - Тихо.
Всичко ще е наред. Всичко ще е наред.
Трябва само да изчакаме до сутринта и всичко ще е наред.
Мамо? - Не, Кайла, остани там.
Здравей, мамо.
Татко скоро ще дойде.
Искам вкъщи. - И аз.
Всичко е наред, скоро ще сме си у дома.
Скоро ще се приберем.
Какво, мамо?
Яйцата... колата, колата.
Не! - Не, не, мамо!
Всичко е наред, влезте, влезте.
Трябва да взема нещо. - Не си тръгвай.
Не си тръгвам. Само ще сляза долу. - Не, мамо.
Момичета, всичко ще е наред. Кайла, пусни ме, недей.
Моля те. - Спри. Кайла, ти си голямо момиче.
И двете сте толкова смели. Невероятно смели.
Обещавам ви, ще се върна.
Вземете часовника.
Ето, искам да го гледате и да броите заедно
със секундарника, едно, две, три...
Искам да броите до 20, става ли?
Ще съм тук, преди да стигнете до 20,
каквото и да става, не излизайте, докато не се върна, ясно?
Започвайте да броите.
Едно, две...
12, 13...
17, 18, 19, 20.
Отиваме до колата на татко. - Тук ли е?
Да. Хвани ме за ръката. Хайде. Хвани ме.
Махни се от къщата ни!
Имам оръжие!
Разкарай се оттук!
Хей.
Тук горе!
Хей! Вдигни се!
Помощ, тук сме. Горе. Да, тук горе.
Горе сме!
Да!
Помощ! Тук горе! Помощ!
Мамо? - Не, стой назад! Помощ!
Какво казваш? Не те чувам. - Помогни ни.
Господи.
Не! Зад теб! Зад теб!
Какво? - Не!
Зад теб!
Стойте зад мен.
Какво има?
Кайла, Мади, трябва да тръгваме. Хайде.
Не, мамо, не!
Не, мамо, върни се! Мамо! Мамо!
Мамо!
Не я чувам. Няма да се върне.
Не, Кайла.
Мамо?
Мамо! - Мади, не викай.
Не, искам при мама! - Ще те чуе.
Трябва да намерим татко. Мади, хайде.
- Не.
Това е татко. Хайде.
Сигурна ли си? - Мама каза, че е в колата.
Страх ме е.
Ето, вземи го.
Искаш ли да съм първа?
Добре.
Чуваш ли това?
Татко!
Татко?
Мамо! Мамо!
Бягайте!
Бягайте! Бягайте!
Това е номер. Не е татко. Не е татко.
Мади, бягай! По-бързо!
Мамо!
Давай, не спирай!
Нормално е да се страхувате.
Казвам се Джон.
Израснах в тази къща преди много време.
Мамо...
Идвахте тук всяка година.
Наблюдавах ви от доста време. - Остави ни намира!
Винаги съм бил тук... чакайки...
но не можехте да ме видите.
Книгата, която четохте.
Подариха ми я, когато бях момче.
Опитвах се да отгатна отговора...
но грешах, също като вас.
Оставих я тук, за да я намерите,
и да се опитате да разберете.
Сега трябва да направя нова книга.
Навсякъде около вас цари мрак, но не е сянката...
... мракът съм аз!
Не! Мади! Не! Не!
Мади! Не!
Мади? Мади, събуди се.
Мади...
Мади. Мади...
Мамо!
Боже мой.
Мамо - Малките ми...
Мамо.
Хайде, мила, помогни ми да я вдигна.
Мамо... - Хайде.
Помогни ми.
Времето изтече, мишле. Загадката е разрешена.
Можеш ли да видиш къде е, за да не ти се налага да бягаш?
Защото мракът се крие в светлината на деня.
И ако не внимаваш, той ще дойде да си играете.
Ако сега четете тази история, моля, не се страхувайте.
Мишката отгатна правилно и гарванът отлетя.
Елате дечица... да поиграем на една игричка.
Знаете ли къде се крие мракът в ярък слънчев ден?
И също като мишката, ако отгатнете правилно...
няма да е нужно да се тревожите, че ще ви намери.
Мамо... къде е той?
Превод и субтитри: kini