Не мога да остана тук.
Мястото ми навява твърде много спомени.
Татко...
И е твърде скъпо за сам човек.
Обеща й, че той ще живее с теб.
А ти й обеща, че тя няма да умре.
Тя ти повярва.
Дай ми сакото си! - Не говорят сериозно.
Сериозно говорят, разбира се. Дай ми го!
Ето.
Спрях да ги слушам много отдавна.
Много са умни. Особено майка ти.
Но какво знаят те двете за любовта?
Ще видиш.
Толкова бързо.
Кадиш. - Какво за кадиш?
Кой те е учил на кадиш?
Никой не ме е учил. - Баща ти ли?
Не. Баща ми не беше добър учител.
Слушах старците в синагогата.
Думите...
Често казано, дори не знам дали казвам правилните думи.
Добре. Подминаваме всичкото това...
Искам да дойда с теб.
Не мога да ида много далече.
Като се преместиш, искам да дойда с теб.
Татко, седни! За общинското жилище трябва да се попълнят формуляри.
Има списък с чакащи.
Добре. Ти тръгвай!
Винаги има списъци.
М И Н Я Н
субтитри от YavkA.net @ 2021
Правилото за минян е постановено в Мишна.
Давид, чети!
"Те не си разпределят шемата, не минават пред синагогалния ковчег,
не четат от закона,
не завършват с пророците, не разпределят правите и седящите,
не казват молитвите на опечалените или утехите на опечалените,
нито благословиите на младоженците,
нито изричат Божието име..."
"... при подготовка за благословия..."
"... при подготовка за благословия, ако не са поне десет души."
Защото в Гемара пише,
че за всяко освещаване се изискват поне десет мъже.
Това са правилата. Равините са открили основание за тях в Тората -
от една история в Числа:
"Изпрати ги Моисей да разгледат Ханаанската земя и им рече
идете в тая южна земя и се качете на планината,
и обгледайте земята каква е,
и народа, който живее там, силен ли е, или е слаб..."
Давид! Къде си, Давид?
"... моят отец беше странствуващ арамеец..."
Бог е в думите, а думите са в Тората.
Не е толкова трудно. Казвай им това, което искат да чуят.
Записаното в книгата трябва да е вярно дори ако е грешно.
Давид! Бог е в Тората, Давид.
Дай ми това!
Дядо ти ми се вижда слаб. - Като преди е.
Не, не се храни добре, ти - също.
И аз не се храня добре.
Майка ти харесва ли новата къща? - Става.
Само толкова ли? Тя нямаше търпение да се махне.
През няколко улици е. - На нея й стига.
Все едно е в друга страна.
"Все едно е в друга страна."
Ноември 1986 г.
Не, не става. - Защо? Нормална гимназия е.
Давид, моля те! - Вече може да рецитира молитвите.
Да рецитира ли? Като папагал ли? - Щом иска, нека иде.
Разбираш ли нещо от тях? - А ти?
Изобщо. Но не става дума за мен.
На неговата възраст работех. - Вземи пари от заплатата ми!
Казал ли съм нещо за пари? - Вземи пари от заплатата ми!
Не е толкова лесно, като да кажеш няколко молитви на иврит. Ще видиш.
Помниш ли училището в Русия? - Да.
Всяка сутрин... - Не беше толкова зле.
Всяка сутрин те пращах на училище.
Следобед се връщаше с кални и изпокъсани учебници,
а тялото ти беше в синини и подутини.
Може за теб да не е било толкова зле, но за една майка...
Няма по-лошо мъчение от това.
Не можеш да обърнеш гръб на образованието.
Ще се образовам в общинското училище.
Но в еврейското няма да те бият за това, че си евреин.
Здравей, приятелю. Качвайте се!
Ще почакаме. - Старецът ще замръзне.
Не, цената... - Няма да плащате. Ще е мицва.
Къде отивате? - В Обетованата земя.
Винаги това е била мечтата.
До Брайтън Бийч.
Искаш ли? - Не, благодаря.
Ами ти?
Щеше да приготви нещо специално за теб.
И за теб. - Това е всичко, от което се нуждая.
Майка ти веднъж пита баба ти защо не е напуснала Русия,
когато е била млада.
Преди войната, по време на войната. - Чакала те е да се прибереш.
Майка ти винаги го възприемаше така, сякаш имаше варианти.
Сякаш можеше просто да избягаш от себе си.
Какво каза баба?
Тя каза: "Погледни ме в очите!".
Майка ти погледна баба ти в очите, но не видя нищо.
Баба ти каза: "Точно така. Защото нямам какво да крия".
Аз ще вдигна.
Ало? Да.
Да. Добре.
Добре. Благодаря. Да.
Кой беше това?
Това беше възможност за апартамент, но не се реализира.
Кой е това? Аз съм.
Не познавам добре човека, който бях тогава.
Баба ти искаше да ме снимат, защото не мислеше, че ще оцелея.
Вземи ги! Аз не...
Паметта не може да замести любовта.
За днес няма какво да плащаш. Ще се видим пак на 21 юли.
Докторе, преди да тръгнете, трябва да се подпишете тук.
Благодаря.
Ще спи в стаята ми, аз - на дивана.
Дядо ти е герой от войната. Той е горд и набожен човек.
А и не може да се качва по стълбите. - Направи нещо! Той чака.
Вече плащам част от наема му.
Не му казвай! Не знае за това.
Не казвай и на баща си!
Г-н Зайденбаум, познавате ли сина ми?
Здравей. - Чака ни работа.
Една поничка.
Има ли къде да спиш? - Няма проблем. Не се бавят много.
Майка ти знае какво прави, а?
Хайде!
Добър вечер, господине. Трябва само да... Чао.
Лека вечер!
Карат ни много да се молим и има толкова правила.
Аз нямах такова образование. Нямаше почти никакви книги.
Същинско чудо е, че мога да чета на иврит.
Надявах се да ми предаваш каквото научаваш.
Каквото научавам ли? Има ли значение, че равинът казва,
че на Шабат не се яде портокал, че беленето му се счита за труд?
Може да съм изял портокал на Шабат.
Щом това казва, искам да го знам. - Това е записано.
Давид, ела!
Вечерта преди бар мицвата си едно момче казва на равина: "Страх ме е".
Равинът отвръща: "Нормално е да си притеснен".
"Не, равине, не разбирате. Страх ме е."
"От какво те е страх?"
"Още не съм сигурен, че вярвам в Бог."
Равинът разтърсва хубаво момчето за раменете и казва...
Какво? Забрави ли?
"Аз още не съм сигурен, че вярвам в Бог."
Това казва равинът на момчето: "Аз още не съм сигурен".
Никой не бива да те принуждава, Давид.
Никой.
Не знаеш какво ще стане.
Той чука прасета.
Миризливо прасе.
Чакането е най-лошото, защото не знаеш...
Защо ти и тъпото ти приятелче не се върнете в Сибир?
Извинете, г-жо Левитан. Ей сега идвам. Може да се преоблечете.
Халатът ви е там.
Само един лигльо се бие с храна вместо с юмруци.
Лигльо.
Кажи го на майка си.
Тя ме накара да обещая, че няма да те науча дори на просто кроше.
Какви ти ги е наприказвала?
Да се правиш на умрял, като те ударят ли?
Да се криеш ли?
Лигльо.
Здравейте.
Какво ще искаш? - Водка.
Носиш ли личната си карта?
Стига! Не виждаш ли, че момчето се нуждае от питие? Погледни го!
Все едно. Аз искам една водка с лед.
Не, без лед.
Що се отнася до закона, може да е малък, но пие като нас.
Различаваш ли хубавото питие от гадостта, която ти сипа?
Аз съм руснак.
Тогава му сипи едно от горния рафт!
Извинявай!
Затова не можем да му намерим жилище.
С това темпо татко ще умре тук. - Не говори така!
Не го искам. - Тогава не го казвай!
Дано само си отиде бързо. Твърде много нощи спах на пода му.
На дивана беше по-зле. - Разбира се. Затова спах на пода.
Къде беше? Обадиха се от училището. Баща ти звъня. Какво е станало?
Кой ти направи това?
Аз ще чакам тук.
Давид...
Отговорите са в книгата.
Всичко е в книгата.
Дъщеря ми опита всичко, равине. Няма апартаменти.
Говори със Залман! Той поддържа синагога. Румънец е.
Говори с него и му дай това писмо! - Но, равине...
Там има малка синагога. Не е голяма като тази, но все едно.
Не може да събере минян за Шабат.
Ако не успее да го събере, хората ще идат другаде.
Ти си набожен човек. Идеален кандидат си.
Благодаря, равине. - Успех!
Облечи това! - Денят на Холокоста е утре
Днес ще заведеш дядо си на срещата. - Днес ще се приготвяме.
Всички неща са в мазето. Ще се изцапам.
Тогава не пипай нищо! И той да облече новия си костюм!
Хванете автобуса! - Близо е. Ще походи.
Ще му отнеме цяла вечност. По пътя ще вземе да се разубеди.
Той така прави. Няма дори да иде. Не бива да остава без дух.
Трябва да изглежда здрав. Защо им е да вземат човек, приличащ на труп?
После пак всичко отначало. - Сигурно вече е свикнал.
Гледай дядо ти да остави впечатление в този Залман,
че е отдаден на религията!
Повече от всичко друго е отдаден на Бог. Знам го. Ще видиш.
Дай това на човека! Това е превъзходна руска водка.
Той е румънец. - Румънците не пият ли?
Не можеш да стигнеш пеша. Онзи няма да избяга. Къде ще иде?
Давид, нека идем пеша! Тази среща е безполезна.
Няма как да го знаеш. - Знам го. Загуба на време е.
А и нямаме какво да му дадем. Нямаме дори водка.
Какво? Защо ме гледаш?
Имам лед. Ето.
Добре съм. - Вземи го!
Вземи леда!
Мир теб!
Ти трябва да си Залман. - Да.
Аз съм Йосиф Бродски.
Това е внукът ми Давид.
Добро момче от еврейско религиозно училище, а?
Той е добър мъж.
Тук са молитвените книги. Там са талитите.
Това е ковчегът с Тората в него.
Много хубава синагога.
Знаеш ли какво е квартира да се освободи на такова място?
Да. - Има списък с чакащи.
Напълно разбирам това.
Не е толкова просто да се промени редът на нещата.
Атеисти.
Единият е продукт на Сталин, другият - на Хитлер.
Какво да кажеш на човек, питащ къде е бил Бог,
когато германците са застрелвали родителите му?
Казват ли ви отговорите на това в еврейското ти училище?
Така си и мислех.
Кой тук не е пострадал от нацистите?
Аз загубих дядо си и баба си, три красиви сестри,
лели, чичовци, братовчеди. Но какво да сторя?
Проблемът ми е един човек.
Този, който спаси един човек, спасява света.
Един човек не е достатъчен.
За да сформирам минян тук, ми трябват двама мъже.
Трябва и двамата да дойдете.
Тогава определено ще мога да ви дам апартамент.
Може да отнеме малко време Дори няколко месеца.
Но какво са няколко месеца...
... в Брайтън Бийч?
Декември 1987 г.
Добър човек.
Не разбирам и думичка на иврит, мамка му!
Но благодаря на Бог, че е нужна само една ръка да си налееш и пиеш.
Така че моето положение няма лоши страни.
Освен по отношение на жените. На тях не им харесва.
Но е нужна само една ръка, за да си...
На дядо ти всичко му е на място.
Добър Шабат.
Бил си войник, нали? - Да.
Как разбра?
Ти си стар руски евреин
и си още тук, още си жив.
Беше отдавна.
Сигурен съм, че нищо не си забравил. - Не.
Такива спомени винаги остават с теб.
Няма да приеме помощ. Веднъж войник, винаги войник.
Добър Шабат. - Добър Шабат.
Харесваш ли поезия?
А разказите на Перец? - Перец...
Ами Бабел? Всички харесват Бабел.
Ицик има идеален глас за това, но напоследък се задъхва.
Моят глас не е толкова забавен, но обичаме да ни правят компания.
И ти си поканен.
"Точно в този момент разбра, че не може да се надигне.
Нещо беше станало на ръцете, краката и ходилата му.
Той запищя, обзет и объркан от голям ужас,
и усети, че започва да се движи не нагоре към светлината,
а пак надолу.
Червата му се разбунтуваха. Жилите покрай гръбнака му се изпънаха.
Той усети, че постоянно се върти по прашния под,
сякаш Бог го беше докоснал леко с пръста на крака си."
Откъде дойде?
Дълга история.
Говориш. Това е някакво начало. Обади ми се по-късно!
Давай към гълъба!
Ще го носим при дядо ми горе.
Пусни ги! Не са хулигани.
Много е хубав и удобен.
Но предпочитам стария. Пасваше по-добре.
Как го качихте горе?
През фоайето не трябва да се вкарват мебели.
Съседите ти. - Кои?
Войникът и поетът. Те казаха, че няма проблем.
Двамата мъже, живеещи в съседство.
Живели са в една сграда преди това. Жените им са били приятелки.
През войната жената на Хершел живяла в килер.
Мисля, че е било в Полша.
Преди няколко години умря жената на Ицик.
Записаха се в списъка за общинско жилище.
Момчета, ще останете ли за вечеря?
Сготвих само за двама. - Но те много се потрудиха.
Все ще стигне. - Добре.
Малко след смъртта на жената на Ицик умря и жената на Хершел.
И той се записа в същия списък. Той е нисичкият.
Казаха ми, че Ицик имал пълни куфари с пари.
Има син с много успешна кариера в Чикаго.
За Ицик не беше спешно да се мести.
Но за Хершел... Той е интелектуалец.
Каква стойност имат колоритните идеи и хубавите думи,
ако имаш само няколко монети в джоба?
Без парите, които държавата плащаше на жена му,
Хершел не можеше да си позволи да иде в даденото му жилище.
Затова се премести в апартамента на Ицик.
Това е мицва.
Единият губи съпругата си.
Това е невъобразима самота.
После другият губи жена си.
Кой на кого помага? - Едната ръка мие другата.
Но името на Ицик излезе първо в списъка.
Ходи ли в жилището им? - Още не.
Хершел ме кани много пъти, но... - Е?
Все имаше нещо за вършене.
За вършене ли? Какво е имало за вършене?
Храната е превъзходна. - Да, много е вкусна.
Нейтън, как е майка ти? - Не ми говори.
Казах й, че ще постъпя в армията.
В израелската армия.
Тя искаше да си войник ли?
Като за начало можеше да се премести в Израел.
Но предпочитам стария. Този е хубав.
Нали няма да влезеш?
Пич, ти си луд.
Кой те убеди да го направиш? Еврейското училище ли?
Помниш ли самолета?
Когато самолетът излетя, когато беше над облаците,
над океана...
Мислех, че тук ще е същото.
Когато пристигнем тук.
Но е просто това.
Само това е.
После ще се върнеш, нали?
Евреинът отсреща не спира.
Чуй това, народе на Израел!
Бог се произнесе относно вас,
относно цялото семейство, което доведох от Египет.
Младежо, донеси ми малко вода! Дяволът ме е хванал за гърлото.
Колко си висок?
Виж! Работникът пристигна.
Шегува се с теб. Така се шегува.
Когато свършиш с крушката, може да погледнеш тоалетната.
Ицик щеше да го направи, но сега не е добра идея,
защото не се чувства добре.
Чудесно! Когато можеш да направиш нещо, ти отнема само минута.
Когато не можеш, вечно стоиш на тъмно.
Искате ли да оправя тоалетната?
И водопроводчик ли си?
Брат ми беше силен като теб, но не толкова едър.
В щетъла ядеше зеле, а то не е много хранително.
Той беше боец, когато не беше добра идея да си боец.
В града ни имаше един ковач поляк. Ръцете му бяха дебели като крака.
За забавление разби черепа ми с чука си.
Брат ми скърши ръката на този поляк, сякаш беше клонка.
Не съм толкова силен.
Понякога изненадваме себе си.
Къде е брат ти сега?
Миришеш като истински руснак.
По-лошо.
Това е хубава миризма.
В армията спяхме заедно на камара.
С глава, заровена в топлите части на нечие тяло.
Командирът ни ни намираше така всяка сутрин.
Риташе ни и викаше: "Ставайте!". После ни караше да маршируваме.
Така можеше да прецени кой ще живее и кой ще умре.
Искаше да види дали в краката ни имаше останал живец.
Страхотен мъж! Истински персонаж от Одеса,
сякаш излязъл от страниците на Бабел.
Знаеш ли Бабел? - Не съвсем.
Страхотен писател.
"Мъдростта на дядо ми седеше в главата ми.
Родени сме за удоволствието от работата, боя и любовта.
Родени сме за това и за нищо друго."
Ще ти хареса.
Ицик е израснал на улицата на Бабел. - Наистина ли?
Когато бях на твоите години, вече бях...
Харесваш ли бокс?
Ицик познава всички украински боксьори.
Баща ми беше треньор по бокс в Русия.
Тренирал е в малки клубове много от шампионите, когато са започвали.
Но започнат ли да побеждават, ги дават на други треньори.
Да. Затова сега е физиотерапевт.
Масажи ли прави? - На много жени на средна възраст.
Харесва ли му?
За брат ми моето оцеляване беше причината той да оцелява.
Много пъти е имал възможност да се измъкне,
да се провре през дупките.
Сега знам това.
Беше силен. Имаше начини.
Но остана заради мен.
Когато ликвидираха гетото, ни натовариха на влак.
Той ни избута до голямата врата, където имаше повече въздух
и шанс да се докопаш до вода.
При отварянето на вратата явно се е споразумявал с надзирателите евреи,
така че той и аз да бъдем избрани за работа,
а не да ни пращат на душовете.
Може да е било просто късмет. Сега умът ми ми играе трикове.
Не знам как оцеляхме или защо.
Само че когато бях гладен, той намираше храна.
Когато ми беше студено, ме обгръщаше с ръце.
Когато си сам, това също може да е причина за смърт само по себе си.
Искаш ли кафе? Не е прясно.
Какво?
Благодаря.
Това е мое.
Донесе много книги в клуба.
Нямах планове да излизам.
Просто така се случи, а?
Да.
Ами предното ти идване какво беше? Репетиция ли?
Не знаех какво има вътре.
Може да поспиш тук известно време.
Не мисля, че ще мога да спя.
Тогава чети.
Видях те да четеш това.
Онзи ден в бара четеше това.
Гъделичка.
"Той се усмихна на Елиша и сълзите му потекоха.
Сестра Маккендлес започна да пее: "Боже, вече не съм странник".
Тя пее. Продължавай да четеш!
"Стани, Джони! - каза пак Елиша. - Спасен ли си, момче?"
"Да - отвърна Джон. - Да." И думите сякаш сами се издигнаха в гласа,
който Бог му беше дал."
Какво казва Болдуин с всичко това?
Че персонажът е спасен и се преражда.
Не мисля, че е спасен.
Какво имаш предвид?
Джон знае, че трябва да говори с баща си за спасението.
Но музиката, която чува в ушите си -
това, което усеща в себе си, е все още тайна.
Тайна е, че не е странник за самия себе си,
че вижда това, което е в самия него.
Откровения.
До скоро, хора.
Толкова поумня изведнъж. - Просто много харесвам книгата.
А частта, в която брат му се сбива?
Толкова ярко е описана. - Не ми излиза от главата.
Като вдига сестра си и й казва... - Казва й да избяга и...
Там, където живеехме, беше зъболекарка.
Много съветски бюрократи й бяха пациенти.
Не искаха да заминава. Та като тръгнахме,
взеха всичките й документи и дипломи.
Гадно. - Това беше без значение.
Тук пак трябваше да минава всички изпити.
Затова започна тази работа. - Като рецепционистка ли?
Когато зъболекарят си тръгне, тя преглежда свои пациенти.
Шикса.
Цял живот чакам да използвам тези думи.
Гойте. Шейгец.
Шикса.
Тези гаджета ли са ти били?
Хайде! Седни!
Кои са тези?
Хора.
Мъже. Мъже, които познавам.
Аз съм евреин.
Защо ти е този списък? - Стига!
Защо?
Не разбираш ли?
Знаеш ли нещо изобщо?
Когато някой се разболее, записвам името му.
После става още по-болен.
А след това умира.
Тук съм. Съжалявам. - Чакат.
Не ви трябват. Тук съм.
Може ли да взема втора поничка за горе? Благодаря.
Ицик обичаше понички. Сега едва изяжда една.
Все пак е чудесно, че синът на Ицик се върна.
Каквото и да стане накрая,
бащата си остава баща, а синът - син.
Ти и жена ти нямахте ли деца? - Не.
След войната имаше два типа хора.
Едните се чувстваха крайно отговорни
да подсигурят бъдещето на еврейския народ.
Другият тип хора бяха като съпругата ми.
Те бяха убедени, че светът е неоспоримо зъл.
Това бяха двата типа хора. Аз не спадах към нито единия.
Аз мисля, че ако на света съществува радост,
то тя определено съществува, дори да нямаш деца.
След войната имаше само един тип хора.
Хората, които оцеляха. Тя е сред късметлиите.
Тя не мислеше така.
Баща й имал добър бизнес. Обработвал кожи в селото си.
Споразумял се с поляка, който притежавал другата кожарница.
Бащата на жена ми му предложил целия си инвентар.
В замяна полякът трябвало да скрие семейството му.
Добротата на непознатите.
Не са били непознати. Били са им съседи.
Когато мигът дошъл, полякът казал,
че не може да скрие цялото семейство.
Само момиченцето - съпругата ми, можело да остане на тавана.
Повече не ги ли е видяла?
Полякът ходил много пъти при нея на тавана.
Понякога през нощта, когато жена му заспяла, дори я пускал да излезе.
Това е истинска история.
Не я казвай на родителите си, защото ще ида в затвора,
а искам да се запозная с тях.
Вижте това момиче! Погледнете колко е красиво!
Не мога да кажа историята пред Давид.
Много се смях. Не колкото в зъболекарския кабинет,
когато им дадох райски газ.
Искаш ли питие? - Да, благодаря.
Давид, донеси ни нещо за пиене!
Нелепо.
Красив е. Признавам ти го. Красив е по леко злобен начин.
Заради книгата ли беше? Мислиш, че е и умен ли?
Да не мислиш, че наистина чете?
Всички имаме някакъв реквизит.
Тези малки неща.
Той не си струва. Някой ден ще го разбереш.
Още си зелен.
Добрите и без това си отидоха. Повечето от тях.
Прибирай се, Давид!
Какво съм направил?
Просто се прибирай!
Не е нужно да правиш това сега.
Синът на Ицик ще дойде утре. Не искам да има караници.
В Аушвиц имаше малки планини от обувки -
обувки, извървели безброй километри и видели неразказани унижения.
Каква беше стойността на тези обувки? Обувки без ходила.
Погребаха евреите в дупки и ги превърнаха в пепел
Но германците искаха да задържат обувките.
Мога ли да ти помогна с нещо?
Да.
Не мисля, че Ицик би искал синът му да вземе това.
Може би не е искал и аз да го видя.
Харесвам я. Много добро момиче е.
Алисия, Алисия, Алисия... - Стига си повтаряла името й така!
Как? - Сякаш е...
Баща й е успешен бизнесмен. - Продава коли.
Има свои собствени автокъщи на Лонг Айлънд.
Какъв е домът й? Сигурно е голям. - Не съм ходил.
Запознай се с техните! - Чуй се само!
Да не я харесвам ли? Баща й може да ти помогне.
Няма смисъл да говорим за това.
Добре. И аз я харесвам. Много е красива.
Мислиш ли?
Да.
Ицик беше необикновен човек.
Нямам никаква идея какъв живот е водил в Одеса.
Дойде в тази страна като възрастен,
след което постигна успех в транспортния бизнес.
Издържаше семейството си.
Даде работа на други имигранти и им помогна да стъпят на крака.
Едва в края на живота си преоткри юдаизма.
Не пропускаше молитвите и службите на Шабат.
Даряваше щедро на общността ни.
Той говореше малко, така че може би за него трябва да се каже малко.
Но има ли човек тук, който иска да каже още нещо за Ицик?
Ако някой има нещо за казване, но запази мълчание, ще съжалява.
Да живееш дълго, е благословия, но днес е проклятие.
Ицик беше последният ми,
най-скъпият ми...
... приятел.
Заставаше зад всяка дума, която казваше.
Обичаше да ме слуша как чета.
Разбираше само няколко думи на иврит,
но всички молитви бяха като музика за ушите му.
Както бащата има милост към синовете си,
така Бог има милост към тези, които се страхуват от Него.
Защото Той знае нашите кроежи и напомня, че сме прах.
Дните на човек са като трева,
като цветовете на ливадата. Така той разцъфтява.
Когато вятър задуха над него, той си заминава,
а мястото му няма да го помни.
Но добротата на Бог е вечна
за тези, които се страхуват от Него.
Това са думите на Давид.
Цар Давид.
Благодаря, че помогнахте да погребем баща ми.
Погледнете ги!
Кой знае колко хора са ограбили, измамили и прецакали?
Баща ми е бил седем години в затвора. Знаехте ли това?
Имам полубратя и полусестри из цяла Русия. Не знам колко.
За него нищо не беше забранено.
Но това беше баща ми. Разбирате ли?
Той беше такъв.
Ето такъв.
Много мило. Това е една мицва.
Нищо работа.
Ицик все повтаряше колко си хубава и колко си издокарана винаги.
Много съжалявам.
Братовчедка ми е от Молдова.
Тя е на 79 г.
Съпругът й е на 83 г.
Той е добър и религиозен човек. Редовно ходи на синагога.
Но сградата, в която живее, не е особено безопасна.
Давид... - Накарай я да престане!
Хубаво е, че тя донесе храна.
Вече се мъчи да го изрита на улица.
Какво очакваш от стари евреи? - Нещо по-добро. Очаквам по-добро.
Старите хора са като деца.
Всеки познава някого в списъка.
Ако човек не направи нещо, друг с по-малко скрупули ще вземе жилището.
От Тората ли научи това? - Не, от живота.
Залман. - Залман...
Залман ще направи това, което Залман прави.
Остави го, докато е в траур! - Зет ми е добър евреин.
И говори иврит отлично. Ще видиш.
Има и внук. Добро момче от еврейско училище.
"Разучи всичко. Измини пак пътя си и разкажи истината за него.
Изпей го или викай, или свидетелствай,
или го запази за себе си, но знай откъде е дошло."
Добре ли сте?
Това е за теб.
"Запали първата светлина на вечерта като в стая, в която почиваме,
и поради малка причина мислим света, който си представяме,
за най-голямото добро.
Ето защо това е най-вълнуващата среща.
В тази мисъл ние се събираме
от всичките безразличия в едно нещо -
в едно единствено нещо, един шал, увит плътно около нас,
понеже сме бедни, една топлина, светлина, сила, чудодейно влияние.
Тук и сега забравяме себе си и един друг.
Усещаме мъглявостта на един ред, едно цяло, едно познание -
това, което осъществи срещата. В жизнената му граница, в ума.
Казваме, че Бог и въображението са едно...
Колко високо тази най-висока свещ осветява мрака.
От тази същата светлина, от този централен ум,
ние създаваме обиталище във вечерния въздух,
в което да сме заедно, е достатъчно."
Ела, приятелю! Нека те закарам.
Учиш ли?
Хершел ми ги даде. - Даде ли ти ги?
"Крадец евреин краде само книги."
Той как я кара?
Ще изгуби апартамента си. - Не може да бъде.
Познавах Ицик доста години. Още когато беше женен.
Беше добър човек. Също така изглеждаше добре.
Като за шеф не беше много стриктен.
Исках да стана медицински работник,
а Ицик не се оплакваше, когато исках да ме пусне да уча.
Разреши ми да продължа да карам след...
Някои изпити взех с отличен,
но други не можах да взема.
Толкова много книги.
Дълго време ще четеш. - Обичам да чета.
Виждам. Но можеш ли да изкарваш храна?
Храна... - Да си изкарвам прехраната ли?
Не знам. Предпочиташ да продавам коли.
Исках да стана лекар.
Много отдавна.
Бях най-умното момиче в класа.
Дядо ти предложи да стана зъболекар.
Казали му, че никога няма да ме приемат в медицинския университет.
Майка ми искаше да се омъжа,
сякаш това щеше да реши всичките ми проблеми.
Баща ти знае ли за това?
За всичко това...
Давид, добре ли е дядо ти? - Да, нищо му няма.
Тогава какво мога да сторя за теб?
Не за мен. Не идвам заради мен.
Трябва да говоря с теб за Хершел.
Хората в сградата говорят за него. - Да.
Г-жа Грийнберг... - Станала е близка с дядо ти.
Казах ти, че тук ще му е добре.
Тя и едноръкият руснак се точат за жилището на Хершел.
Беше на Ицик. - Хората все го повтарят.
Неговото име е в договора. И моето като свидетел.
Хершел живее там от... Бил ли си в жилището им?
Защо да ходя? Не са ме канили. - Почти нищо не е останало.
Синът на Ицик е взел повечето мебели.
Всичко. Взе всичко освен книгите.
Книгите сигурно са на Хершел.
Да. Дори тях раздава.
Винаги е бил щедър. Умен човек е, учител.
Съседите му кроят планове
как да настанят роднините си в апартамента му.
Като теб и дядо ти не много отдавна.
Не се ли тревожиш за него? - За Хершел ли?
Да, по дяволите!
Той няма нищо.
Съвсем сам е.
Има теб.
Тук си от негово име, нали?
Не знае, че съм тук. Вярва, че Бог ще го пази.
Ти не вярваш ли?
Шабат започва. - Моля те! Не може да го изхвърлиш.
Давид! - Не. Знаеш какво е преживял.
Да. Много по-лоши неща от това.
Не бях сигурен дали ще дойдеш.
Не бях сигурен дали ще си сам.
Радвам се, че си сам. Не наистина.
Знам.
Не разбираш.
Кое е толкова трудно да се разбере?
Цар Соломон не е искал от Бог дълъг живот, пари или отмъщение.
Помолил е за разбиращо сърце.
Не е Хершел.
Не е само Хершел. Имам предвид...
Група блуждаещи мъже,
търсещи място, където да полегнат в мир.
Фараоните, Хитлер, Сталин... Всички войници в света,
които са се опитвали да заличат малкото ни племе век след век.
На света са останали малко евреи, Давид, много малко.
В Премъдрост Соломонова пише,
че трябва постоянно да разлистваш Тората, защото всичко е в нея.
Трябва да я разлистваш, да остаряваш и побеляваш с нея,
но да не й обръщаш гръб, защото няма нищо по-велико от нея.
Вярвам, че Тората е Божието слово.
Но дори аз знам, че е написана от хора.
Елате!
Ами другите?
Трябваше да се сетят, че не бих пратил на улицата евреин,
който идва в синагогата.
Крадци, прелюбодейци, хомосексуалисти... Прибирам всички.
Без тях никога не бихме сформирали минян.
Елате!
Ти беше.
Какво? - Ти.
Никога не съм се тревожил за Хершел или за дядо ти.
Превод ИВАЙЛО МАРКОВ
Уеб рип и синхронизация: Monetino - YavkA.net @ 2021