ЧЕРНАТА ВДОВИЦА
Превод от Snow Queen Yavka.net
Здрасти, Нат!
Двамата сме с главата надолу.
На бас, че ще паднеш първа. - Не, това ще си.
Не можеш да издържиш по-дълго от мен.
Казах ти, че ще паднеш първа.
Казах ти! Казах ти!
Казах ти го!
Мамо!
Какво стана?
Падна на коляното си. - Удари ли си коляното?
Ще го цункам и ще мине. Ето така.
О, хайде, малката.
Ставай. Нищо ти няма.
Хайде. Ти си смело момиче.
Единствено болката те прави по-силен. Нали?
Да! - Вижте!
Горски звезди. - Да, но знаеш ли какво?
Това всъщност са вид светулки.
Блясъкът, който виждате,
е от химическа реакция, наречена...
Биолуминесценция.
Хайде, време за вечеря.
Био-лумин-мирис? - Био-лумин-мирис. Точно така.
Вечеря! Хайде, на вечеря, голямо момиче!
Искам хамбургер със сирене. - Със сирене? Добре. А аз, искам...
Хайвер и шампанско. - Донеси салфетки.
Вземи това. Благодаря.
Би ли донесъл млечния сос за татко?
Добре. - Зеленият фасул ми е любим.
Татко е у дома!
Здрасти, татко. - Здравей, скъпи.
Всичко ли е наред?
Как мина денят ви? - Мама ми каза за буболечките с лампи.
Буболечки с лампи. - Аз паднах и си ударих коляното,
но вече не ме боли и видяхме светулки в задния двор.
Това ми беше любимата част на деня. - Не.
Виждаме ги всяка година. - Колко време има?
Не знам. Може би час.
Не искам да тръгваме.
Не го казвай.
Момичета... Помните ли, че ви казвах, за голямото приключение някой ден?
Днес е денят. - Да!
Добре, да тръгваме.
Съжалявам.
Побързайте. - Благодаря.
Няма ги обувките ми. - Няма нищо. Не ти трябват.
Още съм гладна. - Да? Познай какво?
Имам плодови бонбони в колата.
Не, остави го. Иди и чакай в колата.
Взе ли го? - Да.
Копие? - Единственото оцеляло.
Къде отиваме? - У дома.
Мамо, ти си глупава. Тъкмо напуснахме дома.
Искам моята песен.
Елена. Побързай, скъпа.
Тръгваме, Нат. Побързай.
Трябва да тръгваме. Хайде, тичайте.
Тръгвай с майка си, скъпи. - Добре.
Нат, побързай! - Идвам!
Добре. Предпазните колани.
Добре. - Защо татко не е в самолета?
Той идва. Той идва, скъпа.
Мамо?
Мамо!
Нужен си ми тук. - Добре.
Трябва да издърпаш надясно.
Мамо, ти кървиш. - Всичко е наред, скъпа.
Натисни онзи педал.
Дръж го стабилен. - Ще излетим при 55 възела.
Да броим заедно. 45, 50...
Излитай! Можеш да го направиш!
Дръж здраво и дърпай с всичка сила!
Добре.
Ставай, мамо. Болката те прави по-силен. Помниш ли?
Червеният пазител се завърна. - Завръща се триумфално.
Моля те, без повече работа под прикритие.
Искам действия и костюма си. Искам да го облека отново.
Генерал Дрейков, минаха повече от 3 години.
Прости ми, мамо. Страх ме е.
Не позволявай да те направят като тях. - Махни се.
Взе ли го?
От Северния институт остана само пепел.
Всичко ще е наред. - Как е Мелина?
Ще живее. Тя е силна.
Мамо. Мамо?
Тате! - Аз ще се оправя.
Тате! Тате! - Елена!
Тате! - Махни се от нея!
Не я пипай! Ще стрелям!
Не я докосвай!
Ще ви избия всички!
Ще стрелям! Не я докосвайте!
Скъпи.
Ще трябва да ми дадеш пистолета.
Не искам да се връщам там.
Искам да остана в Охайо.
Не можеш да я вземеш.
Ти... Не... Можеш. Тя е само на шест.
Ти беше още по-млад.
Всичко е наред.
Ела тук.
Ще се оправиш.
Знаеш ли защо ще е наред? Защото момичета ми са най-коравите в света.
Ще се грижите един за друг, нали?
И всичко, всичко ще е наред.
Тази... Тя има огън в себе си.
Как се казваше?
Наташа.
А... Наташа.
Не!
Отстранете всички дефекти.
Онази... И нея.
Не! - Елена!
Вземи го! Вземи го! Не!
Не!
Червената стая сега е твоят дом.
Махни се от мен! Не!
В нашите общности има шпиони под прикритие.
С фалшива самоличност, дори създадоха семейства...
21 години по-късно.
Те са горе, сър! - Ниво 1 - видимост до 30 мили!!
Покрихме всички изходи. Добре. Останете нащрек.
Изпращам отряд Алфа.
Наташа Романов наруши споразуменията от Соковия.
Тя нападна краля на Ваканда и за назидание ще бъде наказана.
Да? - Не прави това.
Кое? - Не ме преследвай.
Само ще се посрамиш. Безнадеждно е.
Мислех, че може би се обаждаш да сключим сделка,
защото от моята гледна точка,
ти си федерален беглец, който е отчаян.
А моята е, че бихте могли да си да си починете.
Кой по ред ти е? Втори троен байпас? - Не се притеснявай за мен.
Имаме Бартън, Уилсън и онзи невероятен затворник от "Шринк".
Роджърс избяга. Нямаш приятели. Къде ще отидеш?
Живяла съм много животи, преди да те срещна, Рос.
Не биваше да си докарваш тези проблеми. Приключих.
Романов?
Гнездото беше празно, секретар Рос.
Ето тракера й, сър.
МАРОКО
Целта е прихваната. Изчаквам доставката.
Виждам още един.
Стрелба от позиция три,
пет, четири... - Мишената пусна димка.
Тя е пеша с пакета. Стойте горе. Слизам долу.
Оксана.
О, не. Какво направих?
Освободи останалите.
Елена, нужен е доклад за състоянието.
Елена, трябва ни доклад за състоянието.
Свържи се с ръководителя на екипа.
Генерал Дрейков, имаме дезертьор.
Разрешете активиране на протокол "Възлагане на задачи"?
Усмивка.
НОРВЕГИЯ
След споразумението от Соковия започва лов на останалите Отмъстители...
Легнал си на леглото ми. - Аз... Дори не съм под завивките.
Взе ли всичко от списъка?
Паспорти, входни визи, няколко местни шофьорски книжки.
Съчетай ги и ще можеш да имаш поне 20 отделни личности.
Фани Лонгботъм? - Да не би да си на 12?
Това си е валидно име.
Генераторът отвън е на бензин.
Септичната яма трябва да се чисти на няколко седмици, но има човек за това.
Боклукът изхвърляш в града, на 20 минути път с кола.
Взех ти основен хардуерен комплект. Скрит е под стълбите.
Хубаво. - Добре ли си?
Защо да не съм? Чувам, че отмъстителите се разделят...
Хубаво. Всъщност ми е по-добре да съм сама.
Сигурна ли си? - Да.
Можеш да ми кажеш. Нали за това са приятелите.
Знам. Имам приятели.
Хората, които имат приятели, не се обаждат на мен.
Не ти плащам да се притесняваш.
Какъв е този боклук?
Писма и лични неща от сигурната къща в Будапеща.
Будапеща? - Да, Будапещ.
Не, казва се "Будапеща". - Будапещ.
Будапеща. - Както и да е.
Знаех, че няма да се връщаш там и дадох на друг апартамента.
Извинявай за проблемите. Трябваше да ги хвърлиш.
Ако не ги искаш, хвърли ги в боклука.
Вие не сте спортист, господин Бонд.
Защо прекъсна срещата с моя домашен любимец питона?
Открих, че се е влюбил в мен.
Муунракер-1, стартира в... - Страхотно.
Минус две минути. - Оттегляне достъпа на екипаж...
Сигурна съм, че Рос няма юрисдикция тук.
Да знаеш, по-добра съм, когато съм ядосана.
Не си тук за мен.
Мамка му.
БУДАПЕЩА
Знам, че си там.
Знам, че знаеш, че съм тук.
Тогава защо действаш, сякаш е минно поле?
Не знам дали мога да ти се доверя.
Смешно, щях да кажа същото.
Ще говорим ли като възрастни?
Такива ли сме?
Пусни го, преди да те застрелям. - Ти пусни твоя.
Внимавайте как стъпваш.
Остани долу. Остани долу. Стой долу.
Престани.
Примирие?
Пораснала си.
Е, добре.
Трябваше ли да дойдеш в Будапеща?
Дойдох, защото мислех, че няма да си тук.
След като си тук, какви неприятности имаш?
Не са неприятности, а указания. - Да, правилно.
Ако не мислеше, че ще дойда, защо ми прати това?
Донесе го обратно тук?
Не опитвам да съм ти приятел. Кажи ми какво е това.
Това е синтетичен газ. Противодейства на химическо подчиняване.
Газът имунизира мозъчните неврони от манипулация.
Може ли на английски? - Антидот срещу контрол на разума.
Защо не го занесе на някой твой суперумен приятел, за да ти го обясни?
Може би Тони Старк? - Сега не става дума за...
Сега е идеалното време за това.
Къде е Отмъстителят, когато ти е нужен?
Не искам да съм тук. Бягам. Можеше да ме убиеш.
Какво трябваше да направя? Единствения супергерой, когото познавам си ти.
Това беше причината да ти го изпратя.
Следях новините. Чаках да видя Капитан Америка да разруши Червената стая.
Какво?
Червената стая? За какво говориш?
Няма го от години.
Дрейков е мъртъв. Убих го.
Ти всъщност не го вярваш, нали?
Наистина ли вярваш в това. - Дрейков е мъртъв.
Почти унищожих града, за да стигна до него.
Ако си толкова сигурна, кажи ми какво стана.
Какво точно. - Заложихме бомбите.
Кои "ние"? - Клинт Бартън.
След убийството на Дрейков приключих с ЩИТ.
Толкова просто?
Да, сигурно, е "просто", като взривяване на пететажна сграда,
и последващата битка с унгарските специални сили.
10 дни се крихме, преди да се измъкнем от Будапеща.
Проверихте ли за тяло? Потвърдихте ли убийството?
Не беше останало тяло за проверка.
Забравяш дъщерята на Дрейков.
Къде се опитваме да стигнем? - Моторът! Източна страна на сградата.
Те са на покрива! - Разбрано. Следвам ги.
Държа те! - Не!
Не мърдай. Ранена си. Нека ти помогна.
Не исках да правя това.
Какво правиш? - Той ме принуждава.
Сега вярваш ли ми? - Колко още има?
Достатъчно.
Кой е твоят? - Черният. С кафявата седалка.
Къде са ми ключовете?
Кучка...
Побързай.
Добре ли сте? - Фантастично.
Не можеш му крадеш колата ей така. - Искаш да го преследвам за това?
Добре. Побързай, моля. - Млъкни.
Имаш ли план, или се сниша и да се прикривам?
Планът беше да изчезнем с тази кола. - Планът ти не струва.
Пак заповядай.
Мамка му. Той се върна.
Сложи си колана. - Ти си като мама.
Наташа, не. - Мисля, че кървя. Аз съм...
Не. Не сега, повярвай ми.
Добре ли си? - Да. Страхотен план.
Обичам онази част, в която изкървих почти до смърт.
Уютно е. - С Бартън се крихме два дни тук.
Трябва да е било забавно. Кой, по дяволите, е този тип?
Специален проект на Дрейков. Можеше да имитира всеки, когото е виждал.
Като да се биеш с огледало. Дрейков го изпраща само най-важните мисии.
Това няма никакъв смисъл. - Да, ако изпускаш важни подробности.
Какво трябва да значи това? - Не каза нищо за дъщерята на Дрейков.
Ти я уби. - Трябваше.
Нужна ми беше, за да ме заведе до Дрейков.
Нуждаем се от потвърждение за Дрейков в сградата.
Колата му се спира.
Дъщерята на Дрейков беше второстепенна щета.
Имах нужда от нея, за да съм сигурна.
Наташа, разбра ли ме?
Всичко е ясно.
Вече не си толкова сигурна.
Трябваше да се измъкна от там.
Червената стая още е активна. Къде е? - Нямам идея.
Той постоянно я мести.
И всяка вдовица е упоена при влизане и излизане за максимална сигурност.
Трудно е да повярвам, че може да стои далеч от полезрението ми.
Тъпо е да атакуваш Отмъстител, ако искаш да останеш скрит.
Имам предвид разпознаването.
Дрейков те убива и някой от големите идва да отмъсти.
Чакай, кои са големите?
Съмнявам се, че бог от космоса взима ибупрофен след битка.
Къде мислиш съм била, през това време?
Мислех, че си се измъкнала и живееш нормален живот.
Никога повече не осъществи контакт? - Мислех, че не искаш да ме видиш.
Глупости.
Просто не искаше сестричката ти, да е на показ, докато спасяваш света.
Ти всъщност не беше сестра ми.
А Отмъстителите не са семейството ти.
Защо винаги правиш така? - Какво?
Нещото, което правиш, когато се биеш.
Като...
Изпъваш ръка и крак и мяташ косата си така.
Прилича на бойна поза.
Това... Това бойна поза ли е? Ти си абсолютен позьор си.
Не съм позьор. - О хайде. Мисля, че е страхотно,
но изглежда, че си мислиш, че всички те гледат, през цялото време.
През времето, когато "позирах", се опитвах да направя нещо добро
за да компенсирам болката и страданието, които причиняваме,
Опитвайки се да бъде нещо повече от обучен убиец.
Е, тогава се заблуждаваш,
защото болка и страдание има всеки ден, а ние все още сме убийци.
Само дето аз не съм на корицата на списание.
Не съм тази, която момиченцата наричат "моят герой".
Този газ...
Доставчикът... Синтезиран е тайно
от по-възрастна вдовица от поколението на Мелина.
Бях на мисия да го взема и върна, но тя ме разобличи.
Аз убих вдовицата, която ме освободи.
Имаше ли избор? - Това някак повлия на мозъка ми.
Говоря за химически промени в мозъчните функции.
Това са две напълно различни неща.
В пълно съзнание си, но не знаеш коя точно част си ти.
Все още не съм сигурна.
Само тя ли ти остана?
Това е единственото, което може да спре Дрейков и мрежата от вдовици.
Всеки ден, той се сдобива с все повече.
Деца, които нямат кой да ги защити. Точно като нас, когато бяхме малки.
Може би 1 на 20 преживява обучението и става вдовица. Той убива останалите.
За него ние сме просто неща.
Оръжия без лице, които може просто да изхвърли,
защото винаги ще има още.
Никой дори не го търси, благодарение на теб и Алексей.
Алексей?
Татко.
Търсила ли си някога истинските си родители?
Майка ми ме е изоставила на улицата като боклук.
Ами ти?
Унищожиха свидетелството ми за раждане, но си направих ново.
Родителите ми все още живеят в Охайо.
Сестра ми се изнесе на запад. - Наистина ли?
Ти си учител по природни науки.
Почасова работа, особено след раждането на сина ми.
Съпруг, който ремонтира къщи.
Това не е моята история.
Каква е твоята?
Никога не съм била сама достатъчно дълго, за да мисля за това.
Искала ли си някога деца?
Искам куче.
Къде ще отидеш? - Не знам.
Наистина няма къде да се върна, така че предполагам навсякъде.
Недей. - Какво "недей"?
Да ми произнасяш реч на голям герой. Предчувствам го.
Речите всъщност не са ми привични.
По-скоро ще бъде покана.
Да отидем в Червената стая и да убием Дрейков?
Въпреки че, е невъзможно да я намерим
и Дрейков, е непредсказуем и опасен? - Да
Изглежда ми като доста работа.
Обаче, може и да е забавно.
Видях къде сложи ключовете. - В горното чекмедже, на зеления шкаф.
Знаеш ли, това е първата дреха, която съм купувала някога за себе си.
Тази? - Да. Не ти ли харесва?
Прилича на...
От Армейския излишък ли е, или... - Добре де, има много джобове,
но аз ги използвам постоянно. Направих и някои промени по мой вкус.
Така ли? - Както и да е.
Млъкни. Никога не съм...
Преди нямах контрол над живота си, а сега го имам.
Искам да правя нещата по моя начин.
Харесвам жилетката ти. - Знаех си. Готина е, нали?
Да. Харесва ми. - Нямаш понятие, колко неща побира.
Наистина не знам, къде е Червената стая.
Съжалявам. - Знам,
Но мисля, че познавам някой, който знае.
Нима? Кой? - Ще ни трябва самолет.
Не каза ли самолет?
Знаеш ли какво не ми даде? Време, или пари за нещо друго.
Мислех те за най-добрият професионалист.
Извинете, царице. Безплатната доставка до живот на кисел, не по вкуса ти?
Не позволявай да те дразни.
Няма изключение относно професионализма ми.
Намери ми генератор, който изгасна след шест часа.
И ти ли, а? Играете заедно срещу мен.
Той бил чувствителен. Виждам защо го държиш под ръка.
Къде е останалото?
Ето го. - Скрих това преди около пет години.
Как е? Сухо е. Наистина е изсъхнало.
Знаеш ли, че сметката ти, е почти изчерпана?
Бих я захранил, но властите ме следят заради теб
и цените на доставките се покачват. - Какво означава това?
Приятелчето ти, секретар Рос, душеше около моите дела,
и някои от доставчиците отказват обажданията ми.
Аз съм частен доставчик.
Много си чувствителен. - А ти си много дразнеща персона.
Ще ти се отплатя.
Така казваш всеки път.
Значи, имам ядрения код, но...
Появява се и той.
Капитан Америка! - Америка.
Най-накрая дойде времето на Червения пазител!
Хващам щита му,
стоим лице в лице. Това е тест за сила.
Този си мисли, че ще ме бие. Както и да е...
Онзи щит, който той носи със себе си като скъпо бебешко одеяло...
Използвам го в моя полза. Взимам го и го избутвам през прозореца
и побягвам.
Коя година беше това?
Не знам. Май, 83-та, 84-та. Не знам.
Тогава капитан Америка, все още беше замразен
Лъжец ли ме наричаш, Урса?
Алексей Шостаков, имаш поща. - Вижте голямата мечка.
Ще се разплаче като момиченце.
Ето го нашият известен "Червен пазител".
Знаеш ли аз колко съм як?
Напиши на феновете си, че им трябва повече масълце.
Взимай го.
Охрана, казах блок номер 3
Две тоалетни не работят.
Червен пазител, напред!
Днес е щастливият ти ден, Алексей.
Отиди до вратата на южната стена.
Спри. Какво ти става? Не можеш ли да четеш?
Върви наляво.
Не прави сцена.
Червеният пазител бяга!
Направи сцена, нали?
Сега какво? - Извеждаме те оттук.
Отиди на горното ниво.
Премести задника си, супер войнико.
Той никога няма да успее. - Приближи ме.
Имаш ли по-добра идея?
Наташа.
Някой се спуска от въздуха!
Такъв позор.
Сериозно?
Съжалявам!
Какво правиш? Шегуваш ли се?
Подкрепа! Двете наистина се справяме страхотно.
Не.
Добре. Писна ми.
Леле...
Това би било страхотен начин да умреш.
Кажи, че това е добър знак за нас!
Размърдай се!
Махни ни оттук!
Всички вътре!
Чакайте!
Господи!
Имам нужда от помощ тук горе!
Сбогом изроди!
Това беше вълнуващо.
Толкова се гордея с вас, момичета.
Не ме чуваш, а?
Добре.
Мамка му. Добре.
Защо е тази агресията, а? Да не ти е дошъл мензиса?
Нямам менструация, тъпако. Нямам матка, нито яйчници.
Червената стая ти прави нежелана хистеректомия.
Влизат и изтръгват всички репродуктивни органи
и просто нарязват всичко, за да
не можеш да имаш бебета. - Добре, добре. Добре!
Не е нужно да си толкова подробна и гадна.
Щях да кажа, и за тръбите, но добре.
За мен означава толкова много, че се върна за мен.
Не. Ти ще ни кажеш как да стигнем до Червената стая.
Вижте се. Всичко е бизнес, а? - Повярвай, това не е удоволствие.
Малката Наташа, изцяло повлияна от западната доктрина.
Избрах да отида на запад, за да стана Отмъстител
и ме приеха като своя в семейството. - Наистина ли? Семейство?
Е, къде са сега?
Къде е това семейство сега?
Кажи ми къде е Червената стая.
- Нямам представа.
Разбра ли?
Хайде. Ти и Дрейков бяхте като... - Дрейков?
Генерал Дрейков, моят приятел, а? Даде ми слава...
Първият и единствен супер войник на Съветския съюз.
Можех да съм по-известен от Капитан Америка.
След това ме погребва в Охайо с тази глупава мисия.
Три години! Толкова досадни и скучни до сълзи.
Не се обиждай, а?
После ме вкара в затвора до края на живота ми.
И защо? Защото може би ще говоря за упадъка на държавата ни
или защото не харесвам косата му и някъде съм го казал. Може би.
Исках Партията да триумфира над злото, вместо тази нещастна организация.
Но вместо това... Вкара ме в затвора до края на живота ми.
Той просто бяга и се крие, а?
Дори не съм този, който... Знаеш ли...
Аз не съм този, който уби дъщеря му. - Отлично.
Вече може ли да го изхвърлим? - Мисля, че трябва да сме по-високо.
Добре. - Защо не попитате Мелина къде е?
Чакай, мама Мелина? - Мислехме, че е мъртва.
Не можеш да убиеш толкова бързо лисица.
Какво? Тя беше ученият, стратегът. Аз бях мускулът.
Тя работеше за Дрейков много повече от мен.
Мелина работи за Червената стая до днес?
Дистанционно. Извън Санкт Петербург.
Нямаме достатъчно гориво до Санкт Петербург.
Не, всичко е наред. Ще се справим.
Добре.
Трябваше да вземеш суперсамолета на Отмъстителите.
Още една дума и ще го ритна в лицето. - Той е най-лошият.
Наташа. Ела тук. Искам да те питам нещо.
Ела, важно е. - Какво?
Говори ли с теб за мен? - Какво?
Споменавал ли ме е, когато ти е разказвал за войната?
Кой? За кого говориш? - Капитан Америка.
Голмият ми противник в геополитическия конфликт. Но не толкова като враг,
а като равностоен съвременник.
Винаги съм мислил, че се уважавахме...
Чакай. Не си виждал никой от нас 20 години, а ме питаш само за теб?
Защо си толкова напрегната?
Нещо нередно ли направих?
Това сериозен въпрос ли е?
Винаги съм обичал само вас, момичета.
Правих най-доброто да осигуря успеха ви,
за да развиете пълния си потенциал, и всичко се получи.
Всичко ли? - Да. За теб да.
Изпълнихме нашата мисия в Охайо.
Елена, ти стана най-великото дете убиец, което светът някога е познавал.
Никой не ти беше равностоен по ефективност и безмилостност.
Наташа, ти не бе просто шпионин, който сваля режими,
унищожавайки империи отвътре,
но и Отмъстител.
Двете сте убили
толкова много хора.
Списъците ви са прогизнали от кръв.
Не бих могъл да съм по-горд с вас.
Добре. Можеш да ме пуснеш. Неистина миришеш лошо.
Е, вече там ли сме?
Ще разберете кога ще сме там.
Надясно.
Право напред. Надясно.
Много добре, скъпи мой.
Да, много добре.
Да, много добре, скъпа моя.
Връщайте се у дома. Там е безопасно. Хайде, вървете.
Скъпа, прибрахме се.
Хайде, момичета.
Добре дошли в скромния ми дом.
Чувствайте се като у дома си.
Да пийнем по едно.
Бизнесът ти не е за развлечение.
Прибирам оръжието си.
Има ли уловка? Нещо, което трябва да знаем?
Не съм ви учила да се хващате в капани. Възпитах ви да сте силни.
Може би е така.
Ако сте омекнали, това не е било по моето време.
Хайде да пием.
Добре.
Все още ми става.
Боже мой.
Никога не съм те възприемала в това. Ела да пийнеш.
На крак, о роби на труда...
Семейство.
Отново сме заедно.
Семейство.
Да бъде отново такова, беше преценена хитрост, продължила само 3 години.
Не мисля, че вече можем да използваме този термин, нали?
Съгласна. И така, ето какво ще се случи...
Добре. Нека е събиране, а? И...
Веднага искам да кажа нещо. Не си остаряла и с ден, а?
Пак си толкова красива и гъвкава, като в деня, когато организираха брака ни.
А ти си надебелял.
Но още съм готин.
Току-що излязох от затвора. Аз...
Имам много енергия. - Моля, не го прави.
И така, ето какво ще се случи.
Наташа, не разваляй настроението.
Не го правя. - Да, правиш го.
Не. - Не си въобразявай неща.
Слушай майка си. - Боже, това...
Млък! - Добре, стига. Всички вие.
Не е честно. Не казах нищо.
Ето какво... - Отяде ми се.
Елена, хапни нещо, за бога.
Ще ни кажеш къде е Червената стая.
Това, е както, когато им каза, че ще стоят до късно,
за да видят Дядо Коледа.
Беше забавно. "Влезе през комина, момичета. Вижте къде е?"
Чакайте и, когато бисквитките изчезнат, ще го видите там.
Е, какво? Искам да следват мечтите си. - Това не е добре.
Посегнете към звездите, момичета.
Дрейков не е фантазия, а недовършена работа.
Не можеш да победиш човек, който командва волята на другите.
Не сте виждали кулминацията на това, което започнахме в Америка.
Нито пък ти.
Наташа, не изпускай целта си. Вземи това, което искаш.
Влез.
Прасето май току-що отвори вратата? - Да. Така е.
Добро момче, Алексей. Добро момче.
Нарекла си прасето на мен?
Не виждаш ли приликата?
Виж, той седи точно като куче.
Удивително. Сега, гледайте. - За мен е малко странно.
Спрете да дишате.
Проникнахме в Северния институт в Охайо.
Беше параван за учените от ЩИТ. По това време учените от Хидра бяха
във връзка с проекта "Зимен войник". Разрязаха и преработиха човешкия мозък
да създаде първия и единствен клетъчен план на базалните ганглии.
Изследваха доброволното двигателно движение, процедурното обучение.
Не откраднахме оръжие или технологии.
Откраднахме ключа за отключване на свободната воля.
Какво правиш? - Показно, на научните достижения.
Нареждаш на субекта да не диша. Той няма друг избор, освен подчинение.
Добре, доказа го. Стига.
Не се притеснявайте. Алексей може да оцелее
още 11 секунди без кислород.
Добро момче. Връщай се у дома. Там, е безопасно.
Отивай. У дома ще си в безопасност. Добро момче си, Алексей.
Светът функционира на по-високо ниво, когато е контролиран.
Дрейков е подчинил химически, агентите си по целия свят.
Знаеш ли на кого го тества?
Не. Това не е в моя отдел. - Хайде, бе.
Не ги лъжи. - Не лъжа.
Ти си архитект на Дрейков, а? - А ти какво беше?
Беше бизнес - партньорът му. - Не, не. Бях наивник!
Не ми приписвай... идеологията му.
Стига политика. - Отдавна Големият...
Млъкни! Ти си идиот.
А също и страхливец. Ти си страхливец.
Семейството ни никога не бе истинско няма нищо, което да го сплоти.
Продължаваме напред. - Никога семейство, а?
Аз съм простодушен човек,
но мисля, че за двойка дълбоко засекретени руски агенти,
се справихме доста добре като родители, а?
Да, имахме поръчение и изиграхме съвършено ролите си.
На кого му пука? Това не беше реално.
Какво? - Не беше реално. На кого му пука?
Не казвай това.
Моля те, не казвай това. Беше истинско.
За мен беше реално. Ти си майка ми.
Истинска майка. Най-близкото до това, което някога съм имала.
Най-хубавата част от живота ми е била фалшива.
И никой от вас не ми каза.
А тези агенти, които подчини химически по целия свят?
Това бях аз.
И ти го знаеше.
Дрейков се погрижи никой да не може да го избегне.
Ще кажеш ли нещо?
Не.
Не ме докосвай.
Елена. Стига вече.
Нямах представа. - Всичко е наред.
Ще отида да поговоря с нея.
Влязох тук, защото не исках да говоря.
Добре.
Ние... Ние просто ще поседим.
Просто ще седим.
Къде отиваш?
Аз ще го направя. - Недей. Няма да оцелееш.
Иска ми се да вярвам, че ти пука.
Не си първата майка, която ме изостави.
Не, ти не беше изоставена.
Беше избрана от програма, оценяваща генетичния потенциал при кърмачета.
Взели са ме?
Вярвам, че е сключена сделка и на семейството ти е платено.
Но майка ти, тя не спира да те търси.
Тя беше като точно като теб. Тя беше...
Безмилостна.
Какво се е случило с нея?
Дрейков я уби.
Тя беше заплаха за разкриването на Червената стая.
Рядко действията на някой любопитен цивилен предизвикваха това,
но, както казах, тя беше неумолима.
Мислех за нея всеки ден от живота си.
Независимо дали си го признах или не, го правех.
Винаги съм мислила, че е най-добре да загърбя миналото.
Тогава защо си запазила това?
Помня този ден.
Коледа, Великден, лятната ваканция, Деня на благодарността, снимани
В един и същи ден на различни фонове.
Знаех, че всички подаръци под дървото са празни кутии, но не ми пукаше.
Исках да отворя всеки един...
И само за секунда да го почувствам като истински.
Нека спрем с това.
Защо правиш това?
Защо мишка, родена в клетка, тича на малкото колело?
Четири пъти, още преди да се родиш,
с години бях в Червената стая.
Тези стени бяха всичко, което знаех.
Никога не ми беше даден избор.
Но ти не си мишка, Мелина.
Родена си в клетка, но това не е твоя вина.
Кажи ми как запази сърцето си?
"Болката само ни прави по-силни".
Нали ти ми го каза?
Това, на което ме научи, ме поддържаше жива.
Съжалявам, вече предупредих Червената стая. Ще дойдат всяка минута.
И така с баща ми ловим риба под леда.
В един, дори за Русия, много студен ден'
"Дръж водката до огъня", каза баща ми. - Моля, спри да говориш. Недей.
Не искам да говоря. - Не, чакай. Моля те.
Има причина, да ти го разказвам нали? Вярвай ми.
Посегнах към рибата.
Изгубих равновесие...
И пляс! Ръцете ми са във водата.
При това време измръзването става бързо.
Баща ми, препика ръцете ми - Боже мой.
Урината е 35 градуса по Целзий и предпазва от измръзване.
И каква поуката?
Ами нали знаеш...
Бащи.
Не, не.
Не направи нищо, освен да ми кажеш колко отегчен си бил.
Аз поех работата, която никой друг не искаше да върши.
За мен?
За мен ти беше всичко.
Ясно. Не ти пука.
Интересуват те само тъпите ти славни дни
като Червения пазител, за които никой не иска да чува.
Това е Червеният пазител. Излез.
Махай се!
Не мога да си спомня,
Дали съм плакал,
Когато прочетох за овдовялата му булка.
Но то докосна нещо вътре в мен.
В този ден,
музиката
умря.
Те пееха.
Чао, чао,
Госпожице Американски пай.
Закарах моя Шевролет до дигата,
Реката бе пресъхнала.
Добрите стари момчета,
пиеха уиски
и пееха: Това ще е денят, в който ще умра.
Това ще е денят...
Залегни!
Те си мислят...
Съжалявам.
Да не го караме да чака.
Искам разрешение за кацане.
Разбрано. Кацнете на площадка 5
Мелина?
Кацаме се след една минута. - Тогава защо все още се издигаме?
Сега ще разбереш защо Дрейков беше незабелязан всичките тези години.
Боже мой. Виж се само.
Е... Как беше семейното събиране?
Ужасно. Бяха сплотени
от емоциите и нуждата един от друг.
Съвсем като в старите времена, а?
Елена Белова. Каква става с нея?
Тя беше единствената засегната, нали?
Доколкото знам, да.
Тези газ и антидота, те са като трън в задника ми.
Това е проблем. Трябва да го разрешиш.
Имам 9 прасета. Някой трябва да ги гледа.
Не пука за прасетата ти.
Изрежи мозъка й...
Намери слабото място.
Това е много гаден начин да умреш.
Алексей.
Ами Романов? - Тя е предател.
Обърна гръб на хората си. На нейната кръв.
Тя нямаше нищо.
Дадох й дом. Дадох й любов.
Вкарай й това, което направи.
Знаеш... Химикалите.
Превърни я в едно от прасета ти.
Представяш ли си какво бих могъл да направя с Отмъстител под мой контрол?
Не би ли искал първо да говориш с нея?
Когато погледнеш в очите на дете, което си отгледал,
никоя маска на света не може да скрие това.
Добре дошла у дома.
Сега, сега.
Недей да чупиш новата ми играчка.
Наташа. Не мога да ни спася.
Трябва да знаеш, че съжалявам. Заложих живота си на кауза.
Знаеш ли, мислех се за много смел. Вероятно най-смелия.
Но не бях смел.
Бях страхливец.
В Куба,
когато дойдоха и те отнеха от мен...
Никоя кауза не си заслужава това.
Би могъл единствено да се пожертваш...
За нещо...
Как го направи?
Аз собственоръчно проектирах тези клетки.
Какво... Какво?
Разголих душата си, а през цялото време си била ти?
Опасявам се, че е така. Чакай. Общувам с Елена.
Елена, аз съм. Мама е.
Острие 2 инча, е скрито под колана ти. - Какво?
Какво ще ми правиш?
Отстрани на дясното бедро.
Дръж я будна при изрязването.
Не можа ли да кажеш по-рано? - Не побеснявай.
Нямаше време. - Добре, момичета,
Имам проблем с чуването, но, Наташа, има нещо, което трябва да знаеш.
Трябва да знаеш, че съжалявам. Няма повече да се извинявам.
Дадох живота си за кауза. Мислех, че съм смел.
Нямаш слушалка.
Какво? - Тя не може да те чуе.
Нямаш слушалка. - Защо?
Защото това не беше част от плана. - Е, а какъв беше планът?
Щом сме вътре, ще активирам тракера си и Рос ще дойде.
Наясно си, че още си световен беглец, нали?
Знаете съоръжението. Трябва да измислим как да го приземим.
Инструктирай ги да ни ограничат на нулево ниво.
Отвън, мога да активирам протокола за кацане.
Можем да слезем в рамките на час. - Има проблем.
Имам само една слушалка.
Ще я дам на Елена. - Къде държи флаконите?
Вероятно долу, в охладителя
Дрейков още контролира вдовиците. Трябва да ги изложиш на антидота.
Да. Сигурно. Лесна работа.
Това ли е планът ти? - Планът ми е да те убия.
Още съм жив.
И така, какво следва?
Как се казваше майка ми?
Там, където я погребахме,
имаше дърво...
С розови цветчета. Красиво.
Имаше и надгробна плоча, с името й гравирано на нея.
Как беше името й?
"Неизвестна".
Не чувстваш нищо?
Не почувства ли нищо, когато убих дъщеря ти?
Безпокоиш се за духовете от миналото ти?
Наистина ли?
Благодаря ти, Наташа.
Ти ми даде най-великото ми оръжие.
Кажи "Здравей".
Когато бомбата ти избухна,
едва не уби моята Антония.
Трябваше да сложа чип в тила й.
В задната част на врата.
Погледни я.
Трудно ли ти е да я погледнеш?
Аз го правя.
Тя... Тя вижда всичко и може да го направи.
Тя е перфектна имитаторка.
Бие се точно както всички ти приятели.
Може ли да ме чуе?
Какво?
Искаш да я накараш да се почувства по-добре?
Искаш да й кажеш, че съжаляваш?
Трябваше да помислиш за това, преди да взривиш лицето й.
Но стига с тези глупости. Отивам да работя.
Имам вредители в мазето. Тръгваме.
Тръгвай.
Е, това беше грешка. - Беше ли?
Току-що изпрати единственото нещо, което ще ми попречи да те убия.
Опитай. Направи го.
На предпазител ли?
Не.
Опитай с ножа.
Ти си в беда. - Как ме контролираш?
Не те контролирам, Наташа.
Е, още не. Но има вид феромонно възпиране.
Миризмата на моите феромони пречи да упражниш насилие върху мен.
Много съм разстроен от Мелина.
Жалко е, че трябва да я убия.
Хайде. Ако ти ще натискаш бутони и ще хакваш компютри...
Да. - Какво да правя аз?
Искам да... Искам да счупя нещо.
Разбираш ли, а?
Има нещо, което можеш да счупиш.
Мелина, ако това е последният път, когато...
По дяволите.
Това беше отвратително.
Добре.
Е, това ли беше големият план?
Мелина щеше да приземи Червената стая и да ме предаде на властите.
Не, не, не.
Е, какво следва? Ще ме включиш в жалкия си малък, марионетен спектакъл?
Жалък, а? - Да. А ти как би го нарекъл?
Бих казал... - Кога за последно говори с някой,
който не си принудил да говори с теб? - Ти избяга и се би в грешна война.
Истинската война се води тук, в сянка.
Не си се бил в сянка, а се скри в тъмното.
Реалната сила идва от неоткриваемо влияние.
Ако никой не го забелязва, защо изобщо го правиш?
Ти си нищо. Нямаш нищо.
На тази планета има 50 души... - Я, престани.
Не ми казвай да спра!
Ако не ти го кажа, как ще знаеш кога да млъкнеш?
Давай. Мислиш ли, че не мога да поема удар?
По дяволите, ти си слаб. - Слаб?
Лесно е да си твърд пред беззащитни малки момичета, нали?
Стига.
Не би била толкова глупава
ако имаше представа за обхвата на това, което съм изградил.
Аз притежавам този свят.
Май отчаяно искаш да ме впечатлиш. - Не е нужно да те впечатлявам.
Тези световни лидери, тези велики мъже,
аз и моите вдовици ги командваме.
Виж ги.
Тези момичета бяха боклуци.
Изхвърлени са на улицата.
Рециклирам боклука.
И им давам цел.
Давам им живот.
Мелина, намерих къде са флаконите.
Имам малка спънка тук.
Ще трябва да стигнеш до вдовиците.
Ето я мрежата ми от вдовици. С тях контролирам мащабите на властта.
Една команда и цената на петрола пада, а фондовата борса се срива.
Една команда и четвърт от планетата ще умре от глад.
Моите вдовици могат да започват и да приключват войни.
Те могат да създават и унищожават царете.
Контролираш всичко това от тук?
Чрез теб.
Отмъстителят под мой контрол,
Най-накрая мога да изляза от сенките,
чрез единствения природен ресурс, който е твърде много в света.
Момичетата.
Всичко това с онази малка конзола?
Да.
Забавно ли ти е? Защо се усмихваш?
Не го приемай лично, но...
Благодаря ти за съдействието.
Дори да намериш базата данни и го накараш да даде паролата,
няма да можеш да я вземеш.
От години Дрейков използва феромонно възпиране
за всички вдовици, дори и за мен.
Докато усещаш миризмата му, не можеш да го нараниш.
Ами, просто ще задържа дъха си. - Не е достатъчно.
Това е наука. Наташа. Блокирането на рецепторите в обонятелния център,
става с прекъсване на нерва.
Мога да се справя с това.
Не беше достатъчно силен, ака че...
Ще трябва да го довърша сама.
Какво ще направиш?
Разкъсвам нерва!
Тя има пистолет!
Мелина!
Мелина стой на място!
На земята! Живо!
Точно това мислех.
Елена, лека промяна на плана.
Разруших един от двигателите. Влизаме в контролирана катастрофа.
Фантастично. Сега се насочвам към вдовиците.
Не.
Трябва да тръгваме.
Не си толкова приказлив сега, нали?
Ти ми взе детството.
Взе моя избор и се опита да ме сломиш.
Но никога повече няма да го правиш на никого.
Никой да не напуска стаята, докато тя не умре.
Накарайте я да страда.
Не искам да ви нараня. Вие също не искате да ме нараните.
Добре ли си? - Това изглежда ще боли.
Добре. Изваждам на три. Готова ли си?
Съжалявам.
Какво да правим сега?
Махнете се възможно най-далеч оттук.
Сега сами можете да правите избора си.
Да се махаме оттук. - Ще намерим Дрейков.
Идваш ли? - Ще ви настигна.
Спрете! Чакайте! Трябва да се върна!
Да!
Виждате ли момичетата?
Не!
Трябва да се върнем.
Изгубихме контрол.
Антония.
Не!
Ще отворя вратата.
Ще дойдеш с мен. Всичко е наред. Всичко е наред.
Знам, че все още си там.
Няма да те оставя. Разбра ли?
Хайде! По-живо. Качвайте се!
Елена!
Тя е на крилото! Размърдай се! Какво чакаш?
Не го прави! - Това беше забавно!
Не!
Добре.
Да започваме.
Всичко свърши.
Съжалявам. Съжалявам.
Няма ли го?
Няма го.
Елена!
Елена?
И двете сме с главата надолу.
Прости ми, малка сестричке.
Трябваше да се върна за теб. - Не го казвай.
Всичко е наред. - И за мен беше истинско.
Благодаря ти.
Добре ли сте? - Явно съм ранена.
Имаш ли какво да кажеш?
Просто съм бил на грешната страна.
Кавалерията пристига.
Обкръжаваме целта, сър.
Какъв е планът ни?
Вие, тръгвайте. Аз ще остана.
Това е лудост. Заедно ще се бием.
Ще ги задържа. - Не можем да се разделим.
Да се бием. - Тръгвайте, хора. Вървете.
Щом това се стана с нас четиримата, има надежда и за Отмъстителите.
Мъничка.
Добре, ако ще тръгваме, предполагам, че трябва да вземеш това.
Знам колко ти харесва. - Направо ме изуми.
Има много джобове. - Да. Много удобни джобове.
Вдовиците са внедрени в целия свят. Мелина трябва да копира формулата,
но ще им кажете, че всичко е приключило.
Върнахте се за нас. Няма да те изоставим.
Благодаря.
Ще се грижиш за себе си, нали?
Не се притеснявай. - Няма.
Не се притеснявай. Ще я вземем с нас.
Идвай. Ела с нас.
Никога ли не си се наспал?
Заради теб, 3 дни бях в 6 часови зони. - Наистина ли?
Да. - Донесъл си нещо от бракувани части?
Какво е този път? Косачка, която пуши и искри?
Виждаш ли какво мога да доставя с малко време и пари?
Давай. Искам да го чуя. Наистина ще е добре да го чуя.
Впечатлена съм. - Е, да.
Винаги си ми бил, наистина добър приятел.
Това иска да чуе всеки мъж.
Къде ще отидеш?
Цял живот не съм мислила, че имам семейство,
а се оказва, че имам две, така че...
В момента едното, има много проблеми. Ще измъкна няколко от тях от затвора.
Ще видя, дали не мога да помогна да се оправят нещата.
Хайде, Фани.
Наташа Романов.
Съжалявам.
Алергичен към Средния Запад.
Това, което направи тази жена...
Честно казано, дори не мога да си го представя.
Не бива да ме притесняваш в Деня на влюбените
Притеснявам ли те? Не, не. Тук съм да покажа почитта си.
Трябва да си отчаяна, за да дойдеш тук.
Добре. - Искам повишение.
Да. С мен ставаме две. Повярвай ми, ще го спечелиш.
Ето я следващата ти цел,
Мислех, че мога да ти я доставя.
Може да искаш да застреляш човека, отговорен за смъртта на сестра ти.
Сладур е, не мислиш ли?
Превод от Snow Queen Yavka.net