В живота, вие винаги търсите отговори.
Откъде сте дошли?
Къде принадлежите?
Но най-важното, защо сте тук?
Така, спускаме. Още малко.
Внимателно.
Мисля, че имам нещо. - Покажи ми.
Боже, вижте това.
Опаковайте.
За някои, тези отговори идват лесно.
ЗА: "ФОРТ СМИТ" ЕСЕКС, КОЛОРАДО
ЛАБОРАТОРИЯ "ФОРТ СМИТ" НАУЧНИ ИЗСЛЕДВАНИЯ
ЛАКОМНИК
Другите, трябва да търсят до края на света, за да ги открият.
"ФОРТ СМИТ" НАУЧНИ ИЗСЛЕДВАНИЯ
Сезонът на грипа започна по-рано и вече се разпростира по цялата страна.
Кой е поръчал това?
Този отдел е още мой. Това...
Сър! - Не съм разрешила това.
Всичко ще е наред, Бърди. - Не може така, Джуди.
Това е безобразие.
Не можем да позволим това!
Сър? Ей, върни се!
В Есекс сега е пролет, тогава защо е толкова студено?
Следава, климатичните...
Двоен "Уелър". - Нямаме "Уелър".
Добре, тогава каквото уиски имате. - Добре.
Не се притеснявай, не гледах.
Съжалявам за по-рано. Там, в залата.
Видях, че си разстроена.
Да пропуснем това. - Просто съм те виждал в сградата.
Не, че съм те следил, просто обикновено изглеждаш щастлива.
Следил или не, прозвуча някак гадно.
Просто имах лош ден. Случва се.
Съжалявам.
Понякога просто трябва да чакаш и да видиш, какво ще донесе утрешния ден.
Съжалявам. Разговорите не ми се отдават.
Това бяха думи от песента "Карам".
Да. Фен ли си им?
Израстнах с музиката на Джери, родителите ми го обичаха.
И до сега се старая да ходя на концертите им в Ред Рокс.
Да, аз също.
Добре, любима песен.
Раз-два... "Приятел на дявола". - "Пулсации".
Хубаво.
Малко предсказуемо. - И при теб.
Разбира се.
Аз съм Ричард. - Бърди.
Още по едно?
Още две моля.
За Джерри.
Да!
Гертруда? Защо родителите ти, толкова те мразят?
Мама го намерила в една от модерните книги с детски имена.
От 1908-та?
Да. - Боже.
А откъде идва Бърди?
Мама ме наричаше птичка и така си остана.
Генетикът Гертруда.
Исках да съм в рок група.
Но следващият най-добър вариант, беше вирусологията.
А ти, какъв искаше да си като малък? - Исках да съм листо.
Не. - Да.
Посветих цяла презентация на това в трети клас.
Носех зелени дрехи.
Мило. - Да.
И какво се случи? - В смисъл, защо не станах листо?
Точно така. - И до сега се опитвам да разбера.
Може ли да те попитам нещо?
Защо са ви тези проклети кокошки?
Част са от проекта, по който работя. По който работех.
Уволнили са те? - Преместиха ме.
Но по усещането, все едно са ме уволнили.
Значи това те е довело тук. - В бара, да.
Ето какво било. - Да, но...
Посветих на този проект цяла година от живота си.
Чувството е сякаш, губя част от мен, но...
Убедена съм, че това беше най-доброто, което съм правила.
Наистина ли? И може ли да попитам, какво беше?
Сложно е.
Мислиш, че няма да разбера, защото мия подовете?
Не, Боже, не за това. Не.
Шегувам се. - Добре.
Добре. Какво знаеш за микробите?
По-лесно ще е да питаш, какво не знам. Бактерии, вируси или гъбички?
Впечатлена съм. - Благодаря.
Значи, може би знаеш,
че някои ни разболяват,
а други ни карат да се чувстваме по-добре.
Така. - От тях правим ваксини.
Преобърнах целият свят в търсенето на вид,
за съществуването, на който, дори никой не знаеше.
И...
Може би го открихме. - Няма начин! Чакай, къде?
Не мога да ти кажа. Конфиденциално е.
В Аляска?
В Аляска? Познах, нали?
Не мога да кажа. - Имаше експедиция.
Не мога да потвърдя или да отрека...
Не се и налага. Вече знам, че е в Аляска.
Така, значи тествате ваксините на кокошките?
Не, трябват ни яйцата им.
Заразяваме ембрионите с микроби.
Основно с вируси. И после,
ако инкубираме правилните яйца,
то може да се сдобием с ваксина. И така да спасим много животи.
А какво ще се случи, ако заразите неправилните?
Ще отворим кутията на Пандора.
Барът затваря!
Да те изпратя до колата ти?
Пеша съм. Живея на няколко пресечки. - Мога да походя с теб.
За да се уверя, че ще се прибереш без проблеми.
Така.
За да се прибера без проблеми. Добре.
Не мислех, че ще го кажа, но...
Не мисля, че мога да изям повече. - Аз ще го доям!
Последно или зъбите ти ще изпадат.
Вече колко изяде? - Един, два, три, четири...
Шестият го взимам аз. - Първо трябва да ме хванеш!
Става. - Всеки път бяга от теб.
Всеки път му позволявам. - Сигурна съм, че е така.
Убеден съм, че мама ще ни нахрани.
И... знам, че не трябва да питам,
но... близо ли сме?
Съдейки по картата, Гос Гров трябва да е на миля на север.
Да! А колко е милята?
Около 2000 крачки.
Едно, две, три, четири, пет, шест, седем, осем...
Очаква майка му да го нахрани. - Да, но по-тихо.
И какъв е планът, Здравеняк? - Не знам, малката.
Какво ще правим, когато намери майка си мъртва? Или по-лошо.
Ние понасяме ударите на съдбата, но Гас е толкова...
...Гас. - Права си.
Моля? - Какво?
Стори ми се, че каза, че съм права.
Може би, трябва да тръгне с теб, когато това приключи.
Каза, че ще търсиш хората, които спасяват хибридите.
Ето ти и хибрид за спасяване. - Не знам, добра ли е тази идея.
Стига, идеята е страхотна. Харесваш хлапето, нали?
Да. - И той теб.
Не е толкова просто.
Всъщност, не ги търсиш, нали? Знаех си.
Те въобще съществуват ли? - Мисля, че да.
Мислех да ги потърся.
Имали нещо вярно от казаното от теб?
Да. Че мразя възрастните.
Не знаех, къде да отида, а вие искахте да се качите на влак, така че...
И сега, какво? - Не знам. Мислех, че ти имаш план.
Ще поговоря с него. Ще му обясня всичко тактично.
Не умееш така.
Хора!
Вижте!
От комина на къщата излиза дим.
Не може да бъде. Нали?
Тази вечер се вижда Орион. - Ловецът.
Мрига. - Според кой?
Две години и половина ориенталски науки.
И половина? - Не ме бива да завършвам неща.
Означава "елен".
Какво? - Нищо.
Пристигнахме.
Искаш ли да влезеш за по горещ шоколад?
Горещ шоколад? Разбира се.
Голяма съм лакомница, не казвай на никой.
Маршмелоу?
Какво е това?
Делата от миналите дни.
Изглеждаш отлично.
Марк Твен?
Сантиментална стойност.
Баща ми толкова пъти ми я е чел, че я знам наизуст.
Любимата книга на съпруга ми.
Значи си омъжена? - Бях.
Разведена? - Вдовица.
Боже, съжалявам. Не исках да...
Не, нормално е. Тоест, не е нормално, че е умрял, просто беше отдавна.
Още преподавах. - Ясно. Съжалявам
Може ли да питам, как се случи?
HPS. Засяга само един процент от хората.
Тогава се отказах от преподаването и отидох в лабораторията.
Помислих си, не можах да го спася, но ще спася някой друг.
Искаш ли да седнеш? - Да.
Какво рисуваше?
В бара, ти рисуваше. Доста увлечено.
Не знам. Някакви персонажи.
Понякога се забравям. Създавам малки светове от нищото.
В друг живот, сигурно щях да рисувам детски книжки.
Защо не в този живот?
В живот не ми е съдено.
Освен това, не ми се отдават сюжетите.
Във всеки човек има хубава история. Просто още не си намерил своята.
Един ден.
Работата в лабораторията не влиза в дългосрочните ми планове,
но, знаеш, плаща сметките,
а и се оказа, че ме бива да поправям разни неща.
Боже, правиш велик горещ шоколад! - Това е наука, а не изкуство.
Да.
Имаш...
Извинявай. Мляко.
Можеш да се приближиш, ако искаш.
Какво? - Можеш да се приближиш.
Добре.
Аз... извини ме. Съжалявам. - Няма нищо.
Трябва да се обадя. - Да, разбира се.
Много съжалявам. Аз... Здрасти. Всичко ли е наред?
Какво? Къде?
Да, добре. Сега идвам.
Всичко наред ли е? - Не. Военните са взели лабораторията
и конфискуват всичко.
Кога? - Сега.
Съдейки по реакцията ти, това е лошо? - Да, много лошо.
Джуди е скрила моят проект в килера, но трябва бързо да отида там.
Бърди, сега е два часа сутринта.
О, Боже. Взели са ми ключовете, няма как да вляза.
Лоша работа. Боже.
Какво да правя?
Тези ще помогнат ли?
Не трябва да го правиш. - Шегуваш ли се?
Тази вечер е най-вълнуващата, случила се в живота ми.
Хайде, ще те откарам.
Добре.
Това е!
Там има някой. - Колко са, хлапе?
Само един.
Ей. - Чакай, Гас.
Гас. - Казах ви, че ще е тук!
Чакай. - Гас.
Ехо! Ехо?
Гас, слушай, не може така да се хвърляш към хората...
Ехо? - Гас.
Разкарайте се! - Мамо?
Аз съм. Отвори.
Разкарай се от верандата ми! - Ей, госпожо.
Не ви мислим злото.
Не се казвате Бърди, нали?
Как? - Бърди. Майка ми.
Гас?
Ти...
Ти още си жив.
ПОЛИЦИЯ НА ЩАТА КОЛОРАДО
Не разбирам, защо военните закриват това място.
Помниш ли, когато ти казах за "кутията на Пандора"?
Почакай. Какво точно си направила. - Ще видиш.
Дано харесвате боровинково вино.
От кога живеете тук? - От началото на болестта.
Наричайте ме Джуди. - Откъде познавате Бърди?
Работехме заедно.
О, и веднъж...
... ми спаси живота.
Дойдох да я нагледам, когато започна епидемията.
Външни хора, ровиха из къщата. Опитах се да ги прогоня...
Едва не ме убиха. - Последните хора?
Това беше преди тях. Военни.
Майка ти ме намери. Погрижи се за мен, излекуваме.
Позволи ми да остана тук с нея. - Значи е доктор?
Не съвсем.
Тя не живее вече тук, нали?
Страхувам се, че не.
И Бърди, къде отиде? - Наистина не знам.
Една вечер, тя си събра багажа и тръгна да те търси.
Умолявах я да остане.
Но тя не ме послуша. Това беше преди десет години.
И от тогава живея тук сама.
"Форт Смит".
Моля? - Саксията.
Лаборатория "Форт Смит".
Същият като на Паба. - Какво е Паба?
Баща му. - Какво означава това?
Там работехме. Тя беше учен.
Значи, Паба също може да е учен.
Ричард Фокс. - Познавали сте моят Паба?
Благодаря.
За какво е? - Това е за тавана.
Бърди ме помоли да го скрия, ако някой го потърси,
но мисля, че ти си изключение.
Да вървим!
Проклятие.
Чувал ли си за тази лаборатория?
Щях да те питам същото. Закриха я с разпространението на вируса.
Аз чух, че вирусът е възникнал именно там.
Идвате ли? - Да.
Насам.
О, не.
Хайде.
Сигурен съм, че повечето филми на ужасите започват така.
Честно казано, не мислех, че вечерта така ще се развие.
Досега не си прониквал в лабораторията след среща?
Чакай, това среща ли беше? - Ключовете.
Мама мирише на праскови.
По-скоро на нафталин.
Не ти ли се струва, че Джуди знае повече от колкото казва?
Сто процента.
Мисля, че е време. - Да.
Това е тя!
Джеп, кой е този старец до нея? - Предполагам, баща и.
Значи излиза, че... - Бил е твой дядо.
Мой дядо?
Джеп, имам дядо! - Да, много мило.
Трябва да поговорим.
Чух разговорът ви за това и знам, какво ще кажеш.
За теб, това е загуба на време, но грешиш.
Виж колко далеч стигнахме. Сега стоим в къщата на майка ми.
А ти даже не вярваше в това. Признай си.
Знам, че сте се отказали от много неща,
но това не означава, че и аз трябва да се откажа
Никой от нас, не трябва.
Джеп?
Трябва да видиш това.
Какво по дяволите е това? - Микробите, за които ти разказвах?
Да.
Случайно сътворихме чудо...
И създадохме това.
Какво?
Боже мой.
Здравей, приятелче.
Харесваш му.
Какво е той?
Г-А-С. Моето име по букви.
"Генна аномалия серия 1"?
Какво означава това? - Нищо. Вероятно нищо.
Ами тогава, какво е? Какво е генна аномалия?
Изглежда е проект, над който е работила майка ти.
Какво искаш да кажеш, проект?
Какво е това?
Това съм аз, нали? - Така изглежда, хлапе.
Кои са тези хора с Бърди? Къде е Паба?
Защо от мен стърчат тръби? Болен ли съм бил?
Здравей. Добро утро, Гас.
Гас, това е Ричард. - Здравей, Гас.
Как е, приятел?
Така, отваряме! - Трябва да го вземем.
Не прави глупости! - Ти не разбираш.
Ако го вземат, ще го отворят и ще правят експерименти.
Всичко е наред. - Слушай, ще ги разсея.
Какво говориш? - Имам план.
Всичко е наред.
Ей, ти!
Да, ти. Какво по дяволите правиш?
На какво ви прилича? Чистя. Тези килими са магнит за прах.
Това е секретна зона. Разкарай се веднага.
Да, разбира се, но щеше да е хубаво, ако не ходите там, където съм чистил.
Иначе ще ми отнеме още време.
Целият обслужващ персонал, трябва да напусне сградата.
Разбрах, само кажете на началника ми.
Кой е този? - Ричард. Аз съм Ричард Фокс.
Тръгвай, веднага.
Къде е Паба?
- Гас, послушай ме.
Не, трябва да намеря Паба. - Гас. Послушай Мечка.
Не съм ти казвала, но бях осиновена. Разбираш ли, какво значи това?
Че родителите ти, не са твои родители. - Не.
Те са родители, както и биологичните. - Стига сложни думи!
Просто нейните родители не са я направили,
както другите правят децата си. - Какво искаш да кажеш?
Те все пак са мои родители, нали?
Нали?
Всичко е наред, миличко.
Всичко ще се оправи, чуваш ли?
Всичко ще е наред. Ще се погрижим за теб, нали?
Аз и добрият човек.
Ти винаги ще бъдеш...
... в безопасност.
Насам.
Хайде! Насам.
Трябва да се върна.
Полудя ли? - Не, вземи Гас.
Засега вземи Гас. - Какво?
Трябва да взема изследванията си и да запаля лабораторията,
ако разработките ни попаднат в грешните ръце, ще загинат милиони хора
Трябва да вземеш Гас. - Слушай, едва се запознахме.
Изглеждаш мила, но не мога.
Аз съм никой. - Именно, никой си,
няма да те търсят, трябва да спасиш Гас.
Боже. - Чу ли? Ще те пазят.
Всичко е наред. В безопасност си.
Чуваш ли?
Не знам нищо, за бебетата.
Аз не знам нищо, за спасяването на света.
Ще те намеря.
Кажи ми! - Не задавай въпроси, на които
не искаш да знаеш отговорите.
Кажи ми.
Съдейки по всичко, тези учени са те създали.
Но това нищо не променя.
Променя. Променя всичко.
Затова той не говореше за нея. - Сигурно е искал да те предпази.
Щом учените са ме създали,
то излиза, че нямам майка?
И татко. - Не знаем цялата история, още.
Но той те е отгледал сам и те е пазел от външни заплахи.
Повечето нямаше да го направят. - Лъгал ме е! За всичко!
Гас, да излезем на чист въздух. - Не! Няма да те слушам!
И ти не си ми баща. - Гас...
Екип браво върнете се в зданието!
... е въведено извънредно положение.
Центърът за гражданска отбрана съобщава...
Щамът H5G9 е най-опасният вирус от досега съществуващите.
Наричат ги хибриди.
Над всички ни надвисна заплаха със старта на лова на хибриди и новите...
Здрасти. Всичко е наред.
Всичко е наред, приятелче.
Да.
Добре си. Ей, няма нищо. Всичко е наред.
Аз ще те пазя.
И когато отговорите, които търсите, най-накрая се намерят,
намирате и предназначението си. - Тази приказка, ще ти хареса.
Живял някога по света, палаво момче на име Том Сойер.
Той вечно попадал в неприятности и се измъквал от опасностите.
Само погледни.
Но понякога...
Ами...
Понякога истината боли.
А понякога...
тези отговори само ни вкарват в задънена улица.
Превод: Lomion