Това е история.…
История за едно много особено момче…
което стана свидетел на края на света
Но нашата история не започва тук.
Трябва да се върнем във времената… преди великия крах.
Не забравяй. - Пуйката, знам.
Защото, това е и историята на доктор, който се радваше на нормален живот.
Значи, крокодилът ти се казва Крок. Отлично име за крокодил.
Ще ви изпишем, за нула време. Ще може да се насладите на чудесното време.
Аз съм третият най-добър доктор тук. Шегувам се.
Ще измерим температурата ви. Какви бяха първите симптоми…
Съставът на "Гардиънс", започваме от капитана.
Проклятие. - Забрави, нали?
Ще купя утре.
Обичам те. Чао. - Чао.
Наслади се на близалката. Ще се видим.
Но, нищо не беше нормално с болните.
Влезте.
Животът им, никога повече нямаше да е нормален.
Колко време мина? - Преди три дни беше здрава.
Изолирайте стаята.
Такава заплаха светът не е виждал от времената на "черната чума".
H5G9 официално е най-смъртоносният вирус на нашето време.
Той е тук, сред нас.
Ако не се молите, сега е времето да започнете.
Докато доктора се бореше с ужаса на града,
бащата избяга в дивата пустош
…по-далеч от този свят.
Рани?
ИМУНОЛОГИЯ МИКРОБИОЛОГИЯ
Рани?
Рани!
Рани?
Хайде. Ще те кача в колата.
Боже.
Всеки, който напусне...
Не! - Стой, върни се!
Всичко е наред. Хвани ме за ръката.
Обичам те.
Боже мой.
Въведено е извънредно положение.
Сторете път!
Отдръпнете се! Дръпнете се!
Добре си.
Всичко е наред. Добре си.
Но, това не беше краят на тяхната история.
Извинете, вие лекар ли сте?
Да. - Нужна ми е помощта ви.
Това започна днес сутринта.
Работата е там, че докато светът потъваше в хаос,
нещо друго се случваше.
Нещо невероятно.
Никой не знаеше, кое се е появило първо:
хибридите или вирусът.
Но, този въпрос щеше да стане най-великата загадка на нашето време.
Това е историята на едно много специално момче…
Момче на име Гас.
Някои истории започват от началото.
Нашата започва тук.
Какво по…
Наричат ги хибриди. Необясним феномен с бебета, родени с животински признаци
Полуживотни… - Полухора.
Кое е дошло първо: вирусът или хибридите?
Това е най-голямата загадка на 21-ви век.
Биолозите, още търсят връзка между хибридите и вируса H5G9.
Законът за тестване за хибриди срещна враждебност от страна на родителите.
Стой тук. Сега се връщам.
Да!
НАЦИОНАЛЕН ПАРК ЙЕЛОУСТОУН ЛОВЪТ Е ЗАБРАНЕН
"ПЛЮШЕНИЯТ ЗАЕК" АВТОР ТАТКО
Паба.
Какво?
Какво каза? Паба?
Ти си Гас, а аз Паба.
Честит рожден ден! Добре, отваряй.
Да видим, какво е. Какво мислиш, че е? - Книги.
Да. И още…
Изчакай.
Ще изплашиш рибата. - Не няма.
Ако чуя ръмжене… - Ще залегна.
Ако чуя глас… - Ще избягам.
Ако видя човек… - Ще се скрия.
Ще се получи. Добре. Пробвай още веднъж.
Не! - Ето ти!
Хората имат кръв, нали? - Да.
А, дърветата, сок. Внимавай, може да е горещо.
Така… Звукът ще е силен за теб. Да запушим ушите.
Това е птичка. Голяма птица, ясно?
Добре.
Бащата, колкото и да се опитваше да скрие опасностите на външния свят…
външния свят, успя да се промъкне.
РЕЗЕРВАТ УБЕЖИЩЕ ЗА ХИБРИДИ
Добре. От сега нататък, никакъв огън през деня. Прекалено е опасно.
Много се старах с това.
Куче! - Да, това е куче.
Как искаш да го кръстиш? - Ще го кръстя... Куче.
Идеално име за куче. Да.
"О, миличко! Искаш при майка си".
"Да, но…"
Паба!
- Тук съм. Държа те.
Това е майката природа. Просто мие своя свят.
Можем ли да живеем на сал? На реката, както Хък.
Вътре в заграждението няма реки. Знаеш това Гас.
Ами ето там?
Казвал съм ти, зад оградата не може.
Защо? - Защото, така казвам.
Обеща, че когато порасна ще ми кажеш. - Знам, какво съм обещал.
Е?
Какво?
На седем съм. Е?
Имаше време, когато лоши хора управляваха Земята.
Правеха, каквото поискат, грабеха от планетата.
Точно като тези мравки.
Те бяха алчни, саморазрушителни
и не мислеха за никой друг.
И Природата ги разболя, изтреби толкова хора, колкото можа.
После се случи чудо. Твоят вид.
Нарекоха ви хибриди. Никой не знаеше, от къде сте се взели.
Но, оцелелите хора се страхуваха от вас.
Бяха станали още по-зли и жестоки. Не им хареса, че сте различни.
Природата запали останалият свят. И сега гори вечно.
Но, има още лоши хора там, Гас. В пламъците. Чакат.
Моята задача, е никога да не излязат.
А твоята задача, е да живееш пълноценно, да си щастлив и добър.
Днес я видях.
Кого? - Мама.
Тя е красива, но няма рога като мен.
Това не е било майка ти, Гас. - От къде знаеш?
Майка ти, вече я няма, Гас. Ето от къде знам.
Тази нощ бащата реши, че някои от въпросите на детето…
са много трудни за отговор.
Честит рожден ден.
Какво е това? - Сам ще разбереш.
Затова ли ти я подарих?
Мамо.
Ръмжене… Залегни.
Какво ти казах?
Можеха да те видят!
Чух нещо!
Какво ти казах? - Мислех, че е тя!
Казах ти, тя е мъртва!
Вината е моя. Казах ти да не се страхуваш. Че мога да ти се доверя.
Можеш! - Доверието трябва да е взаимно!
Аз не ти се доверявам. Криеш всичко от мен. Мислиш, че съм много малък!
Малък си.
Сам го доказа преди малко.
Сара?
Ехо!
О, не.
Сара!
Сара?
Не се приближавай!
Добър ден.
Можете ли да свалите оръжието?
Така се чувствам по-добре. - Просто търся един човек.
Няма никой тук. Търсете другаде.
От кога живеете тук?
Знам, как изглежда, но кълна се, не знаех за вашия лагер.
Кой е казал, че имам лагер?
Сестра ми тръгна за тези планини, преди седмица и половина.
Тук не е място за невъоръжена жена. - Тихо, Гас.
Дали, не е минала от тук? - Не е минавала от тук.
Връщай се на пътя, преди да се стъмни.
Пътят е последното място, където би искал да си, приятел.
Не си излизал от тук напоследък, нали?
И как е там навън?
Гадно.
Няма правила, нито закони. Когато интернет спря, всичко приключи.
Само изплашени племена хора.
Биещи се за това, което е останало.
А болестта?
Забави се, но все още е там.
Мислят, че хибридите са я причинили. - А може би е обратното.
Може и така да е. Във всеки случай, не останаха много от нас.
Така че, щом си дошъл тук сам, изолиран от външния вят…
едва ли имаш компания. Нали?
Компания?
Сам.
Живея тук сам,
вече 9 години, 17 седмици и…
три дена!
Къде тръгна? Върни се!
Маркира ни.
Гас, синко, влизай. - Не искам.
Казах, влизай.
Това е дупка. - Не е дупка.
Нали знаеш, как лисиците се крият през деня в бърлогите си?
Какво е болестта? - Това…
са работи за възрастните. - Защо каза, че си сам?
Защитавах те.
Понякога е по-добре да излъжеш, за да помогнеш на някой, който обичаш.
Разбра ли? - Страх ме е.
Знам, но обещавам, че ако се скриеш и бъдеш много тих,
ще се върна го залез-слънце.
Можеш да вземеш сиропа.
Разбра ли, какво казах? - Че да се лъже, е нормално?
Само това ли чу? Не, казах да стоиш тук, докато не се върна.
Обичам те, Гас. Не си толкова малък. Бъди голямо момче.
Мамо.
Не!
Паба. Паба!
Паба, защо се забави толкова?
Чух викове.
Знам. - Изплаших се.
Но, ти си в безопасност. Сега си в безопасност.
Той няма да те нарани.
Паба! Събуди се!
Паба!
Паба?
Събуди се, Паба.
Направих, каквото трябваше.
Той е добро момче.
Направих, каквото трябваше.
Ти ли нарисува това?
Твоята майка… Тя беше като мен, Гас.
Даже, беше по-добра от мен. Щеше да се гордее с теб.
Ти беше нейната радост. Нейният живот.
И винаги ще бъдеш.
Какво се случи? - Животът.
Бяхме разделени. И аз те отведох тук.
Как се казваше?
Бърди. Да, казваше се Бърди.
Когато се оправиш, ще я потърсим ли?
Ако чуя ръмжене…
Ще залегна. - Ако чуя говор…
Ще избягам. - Ако видя човек…
Ще се скрия. - А какво не трябва да се прави?
Да се излиза зад оградата. - Никога?
Никога. - Обещай ми, Гас.
Кълна се.
Аз съм най-щастливия баща на света. Знаеш ли защо?
Защото прекарах последните девет години с много специално момче.
С теб. В свят, който построихме заедно.
Повече не бих и искал.
Уморен съм. Знаеш ли, какво може да ми даде сили?
Закуска. Ще приготвиш ли?
Но, ти приготвяш закуските.
Гледал си ме, как ги правя. Ще се справиш и сам.
С какво започваме? - С чиния.
С какви продукти?
С яйца. - Да. Ето виждаш ли?
После ще ми разкажеш ли още за света? - Да.
Ще ти разкажа. Всичко.
Здравейте, патки.
Паба!
Направих го! Пресякох…
Паба?
На своята десета зима, момчето стана мъжът в къщи.
С упорития труд, игрите станаха сложни за игра.
Колкото растяха рогата му…
толкова се развиваше и въображението му.
Трябваше да видиш: злодеи навсякъде.
Вече мислех, че с Куче ще ни хванат, но той изплаши всички.
Нали, Куче?
Понякога всичко, което оставаше на момчето, беше неговото въображение.
Заек, днес ще пазиш ти.
Козичке, дръж птиците далеч от граха. Не можем да губим повече.
Ние с Куче, ще се заемем с водата и сиропа. И помнете:
не пресичайте оградата.
Залавяйте се за работа.
Да!
Не!
Глупави треви.
Глупава невестулка!
Тъпа коза!
Ти!
Извинявай!
ВИЖ ТУК - Паба.
ДОМ, ЕЗЕРО
УБЕЖИЩЕ ЗА ХИБРИДИ ЩЕ СЕ ПОГРИЖИМ ЗА ВАС
Колорадо.
УАЙОМИНГ
КОЛОРАДО
ПРИКЛЮЧЕНИЯТА НА ХЪКЪЛБЕРИ ФИН
МОЯТ САЛ
Идвам за теб, Бърди.
Крия се. Като видя човек, се крия.
Видя ли човек, се крия.
Ей, приятел. Видях те.
Покажи се. Хареса ли ти сладкиша?
Само се покажи и ще забия стрела между очите ти.
Хайде.
Хванах го! Виж!
Нали ти казах! - Хванах го!
Какво ти казах?
Не бях виждал хибрид елен. - Аз също.
Гледай, даже е облечен.
Слушай, той не е ли по-едър от другите?
Да, и по-възрастен. - За едно и също нещо ли си мислим?
Да го заведем в лабораторията? - Не.
Ще го заведем на изток. Прекалено специален е.
Да. - Да.
Пусни ме!
Чу ли това? - Той говори.
Свършено е с теб.
Здравей.
Можем да делим.
Недей…
Добре, слушай… Твой е.
Знаеш ли, колко са ценни рогата ти за бракониерите?
Имаш три разклонения. Джакпот.
Мислех, че съм виждал всички видове на мелезите мутанти.
Но момче-елен, не съм виждал.
Забравил си това.
Ела тук.
Остави ме!
Какво по…
Говори. - Не се приближавай.
Разговаряш? Проклятие.
Кой те научи? - Паба.
И той скоро ще се върне, така че, се омитай от тук!
Той е по-голям от теб. - Няма по-големи от мен.
Това майка ти ли е? - Остави я! Не говоря със злодеи!
Онези двамата бяха злодеи. Повечето от тях са.
Вземи я любезно.
Не!
Без гърмежи.
Не трябва да палиш огън през деня.
Татко ти, не ти ли е казвал?
Видях пушека от 30 километра. - Казах, тръгвай си!
От колко време си тук?
Връщай се в огъня, където ти е мястото.
Проклятие.
Какъв беше този гърмеж?
Нарича се оръжие. От него хората изчезват.
Какво искаш? - Мислех си, да те предам…
но, няма да го направя.
Аз съм задник, но не и до такава степен.
Къш!
Остави ги! Не са твои!
Ако толкова обичаш сладко, по-добре отглеждай цвекло.
Смени източника си на захар.
Това ще ги плаши от граха. Имаш плашило в къщата.
Използвай го тук и го мести от време на време. Птиците не са глупави.
И не засаждай едно и също. Грахът изсмуква азота от земята.
След няколко години, почвата се изтощава.
Баща ти има ли някакъв брезент?
Какво уби родителите ти? Починали са от болестта?
Вече ти казах: Паба ще се върне и ще те прогони.
Даде ли ти име? - Тръгвай си.
Аха.
Продължавай в същия дух, Лакомник.
Но, помни: добрите бракониери не пропускат.
Къде е Колорадо? - Не е близо.
В коя посока?
Стой си тук, малкия.
Хората навън ловуват такива като теб. Не ги облекчавай.
Такива като мен, вече няма. Аз съм последният.
Така ли ти е казал? Има други.
Зад оградата.
Какво има в Колорадо?
Нищо. - Резерват?
Майка ми.
Тръгнеш ли сам, до сутринта главата ти, ще е станала трофей.
Сбогом, Лакомник.
Ами, ако е сгрешил?
Момчето бавно нарушаваше правилата на баща си…
докато не ги наруши всички изведнъж.
Някои истории започват от началото.
Историята на Гас, започва тук.
Здравеняко!
Вземи ме с теб!
Превод: Lomion