Ще потвърдя отново мястото и часа. Очаквай обаждане.
Да, сложи си синята вратовръзка.
Външно министерство на Норвегия Осло, декември 1992 г.
Йерусалим, 0 972-2-67055
Ало? - Ще бъде там в 12 ч.
Отлично, скъпа. - Слушай внимателно.
Срещата е напълно неофициална.
Разбира се. Няма проблем.
Не бива дори да споменаваш Външно министерство.
Скъпа, имай ми доверие.
Документите, моля.
О С Л О
Двете години на международни преговори между нас и палестинците
не доведоха до никакъв резултат.
Защо? Защото правителството отказва да преговаря пряко с ООП.
Не ги допускат до масата за преговори.
Но всеки ден финансовият министър на ООП в Лондон Ахмед Курея
стои в хотелска стая срещу сградата за преговори
и казва на палестинската делегация точно какво да каже.
Вървим към дълбока пропаст.
В Европа ни наричат "нацисти". В Европа!
Всеки ден все повече хора се настройват против нас,
а ние само седим на проклетата маса за преговори!
Защото сте в капана на процес, неспособен да изгради доверие.
Но...
... с моята помощ и моите знания можете да промените това.
От коя структура на норвежкото правителство сте, г-н Хънтсън?
Ларсен. Наричайте ме Терие.
Не съм държавен служител. Ръководя института ФАФО.
Мозъчен тръст.
Защо бих приел помощ от вас? - Защото ви е нужна.
Само моят модел за преговори ще ви помогне.
Вие и палестинците следвате
остарелия модел за преговори -
слагате всички спорни въпроси на масата.
И всички страни присъстват. Катастрофален модел.
Процесът е официален и скован, а резултатите са истински провал.
Това искат американците от нас.
И трябва да се съобразите,
но същевременно започнете втори процес.
Но не изграден върху гръмки междуправителствени изявления,
а върху обстоятелствени дискусии между хората,
провеждани на напълно изолирано място.
Където вие и ООП да се срещнете насаме...
... и да разговаряте.
Мога да надзиравам процеса и да уредя такова място.
Гарантирам пълна дискретност.
Незаконно е длъжностно лице от Израел да разговаря с ООП.
Да. - Но ако е неофициален човек...
Когото вие и Перес да изберете. - А вие да представите пред...
Точно това имам предвид.
Чай?
Какъв беше мандатът ви в Близкия изток?
Две години. - И тъкмо изтече, нали?
Да.
Благодаря.
Удоволствие е да се запознаем, г-н Курея.
Радвам се, че работата ни доведе в Лондон по едно и също време.
Е, да, вие сте тук по работа,
но уви, аз съм тук за глупости.
В онзи ходел текат преговори за бъдещето на Палестина.
А аз, финансовият министър на ООП,
не съм допуснат! Забранено ми е да присъствам!
Блокиран съм от масата за преговори,
където се решава икономическото бъдеще на народа ми.
Г-н Курея, не е нужно да ми изнасяте тази реч.
Разбира се.
Вие сте на наша страна.
И на тяхна.
Късметлия съм, че имам мъдър съветник.
Простете, но не говоря арабски.
И все пак твърдите, че разбирате региона и народа ни,
макар да е очевидно, че не разбирате почти нищо.
Може би сте прав. Но все пак разбирам,
че подкрепата на Арафат за Саддам във войната в Персийския залив
толкова е вбесила арабските ви съюзници,
че са изгонили 90 000 палестински работници от земите си,
което доведе народа ви до такава финансова катастрофа,
че членовете на ООП в момента са в изгнание в Тунис
и не могат да платят дори сметките за ток.
Също така разбирам,
че без подкрепата на нашето правителство
организацията ви ще бъде на ръба да стане ненужна.
Г-н Курея,
кажете колко пари ви трябват, и ще направя каквото мога.
Но искам да направите нещо. Не за мен, а за себе си.
Днес в Лондон е изпратен човек, с когото да се срещнете,
ако сте склонен да го приемете.
Добре. Насам. - Не представлявам правителството.
Той го знае, нали? - Да, знае го.
Г-н Ларсен, незаконно е израелец да се среща с ООП.
Знам. След вас. Здравейте. Благодаря.
Да, знае. Идеално го знае, хайде. - Но аз...
Не. Чакайте, чакайте!
Какво има?
Никога не съм се срещал очи в очи с израелец.
Знаете какво да кажете, нали?
О, да. Разбира се. - Добре.
Добре, така...
Започва се.
Здравейте.
По това време на годината в Лондон е много студено.
Да.
И влажно.
Да.
Не е като у дома.
Не съм бил у дома от 1967 г.,
когато всички мъже, жени и деца от селото ни
бяха принудени да бягат от дома си,
преди да връхлетят ционистките орди!
Но добре си спомням колко е топло там по това време на годината.
Прочетох последния ви труд.
Според мен е отличен.
Благодаря.
Всъщност аз...
Аз самият съм написал научен труд,
демонстриращ ползите от подобно икономическо сътрудничество.
Може би сте склонен да го прочетете
и да ми дадете професионалното си мнение.
За мен ще бъде чест.
Господа? Време е.
Изключително щедро споделихте мислите си по въпроса.
Трябва да се срещнем отново и да поговорим за икономика.
За бъдещето.
Казаха ми, че ако се срещнем в Осло,
Франция ще ни осигури... Извинете.
Казаха ми, че ако се срещнем в Осло,
Франция ще ни осигури уединение, дискретност
и каквото още поискаме.
Кой сте вие?
Обикновен професор по икономика, поддръжник на диалога с ООП.
От чие име сте упълномощен да говорите?
Не съм упълномощен!
Но утре в Тел Авив ще закусвам
с моя скъп и добър приятел Йоси Бейлин.
С нетърпение чакам
да разкажа на новия ни зам.-министър на външните работи
за пътуването си до Лондон.
Боже мили! Това е невъзможно, за бога!
Ян, Берлинската стена я няма, СССР се разпадна.
Всичко е възможно. - Ако уредим срещата в Норвегия,
Ахмед Курея ще дойде като гласа на ООП.
Само Арафат е гласът на ООП, Мона! И кой е този Ахмед Курея?
Откъде сте сигурни, че Арафат знае какво прави той?
Арафат е информиран, той стои зад това.
Наистина ли? - Да, със сигурност!
Ако ние сме домакини, израелците ще участват.
Не, Мона, Йоси Бейлин ще участва,
но той няма правомощия да го организира.
Йоси ми го каза в очите -
това идва директно от Шимон Перес. Без въпроси.
Мона, с теб работим във Външно министерство.
Норвегия трябва да остане неутрална.
Не замесваме правителството, действаме на своя глава.
Мона, не виждаш ли, че предлагаш невъзможното?
Ти си секретар, а Терие е обикновен социолог.
Това трябва да е достатъчно.
Ще кажем, че институтът на Терие провежда конференция в Норвегия
за учени от Израел и Палестина.
Приятел на Терие ще ни заеме имението си.
Аз ще им запазя самолетни билети под фалшиви имена.
Ще ползваме само коли под наем, без дипломатически канали.
Но за да успеем, трябва да им предоставиш визи.
Ян! Ян, слушай.
Не е нужно някой от правителството да знае.
Така Холст и Министерството са защитени.
Ако откажеш, все едно не сме разговаряли. Нали, Терие?
Разбира се.
Да го направим, мамка му.
Така ли? - Но официално е дело на ФАФО.
Ако стане нещо, ти го отнасяш. - Разбира се.
Няма да казваме на американците. - Какви ги говориш?
Какво да им кажем? Нищо не стана, но искаме да знаете.
Знаеш ли какво ще сторят Щатите, ако се месим в Близкия изток?
Как ще го запазим в тайна, ако намесим САЩ?
Въпросът е дипломатически, не те касае.
Съгласен съм с Терие.
Щом ще рискуваме,
да го направим както трябва.
Добре.
И така...
Да действаме.
Терие, ако не се стигне до успех...
Ако нещо се обърка... - Скъпа, вече имаме план.
Ако нещо се обърка, ще импровизираме.
Това ще съсипе живота и на двама ни.
Разбираш ли?
Да.
Но сега ни се удава възможност.
Възможност да променим нещата.
Каквото и да стане между тях,
ние няма да се месим.
Ако някоя страна реши, че фаворизираме другата...
Никога не бих го направил.
Тогава го кажи.
Само и единствено ще им съдействаме. Кажи го.
Ще им съдействаме.
Само и единствено.
Само и единствено ще им съдействаме.
Благодаря.
Януари 1993 г.
Тъпите имиграционни ме спряха.
"На опашката, моля, и да мълчиш! Изпълнявай!"
Сякаш продавам бельо! - Съжалявам. Всичко е наред.
Спокойно, всичко е наред. Само малко объркване.
Много съжалявам. Не беше част от плана.
Трябваше да ви пуснат без въпроси.
Здравейте. Ще взема куфарите ви.
Така.
Добре.
Добре ли пътувахте?
Така.
Няма ли кортеж?
Не. Само аз съм.
Г-н Ларсен...
Прелетяхме половината свят в пътническата класа.
Знам, господа, но така е най-добре. Доверете ми се.
Добре.
Извинете. Така.
Добре, да тръгваме!
Имението "Борегор" Сарпсборг, Норвегия
От Организацията за освобождение на Палестина -
г-н Ахмед Курея и неговият сътрудник г-н Хасан Асфур.
А от университета в Хайфа -
професор Яир Хиршфелд и сътрудникът му проф. Рон Пундак.
Здравейте. Здравейте и на вас.
Тази царствена и историческа къща за гости
е изградена на мястото, където преди 800 години
самият Свети Олаф е издигнал своя замък,
камък по камък, докато се е борел да направи нация от Норвегия.
Вашият Олаф е бил убит, а замъкът му - сринат при свлачище.
Да, благодаря ви. Оценявам приноса ви.
Не знам за останалите, но за бога, според мен тук е адски студено.
По-студени са сърцата на ционистките ви войници,
когато чупят кокалите на синовете и дъщерите на Газа.
Отново ви благодаря.
Оценявам приноса ви.
Господа, тук сте, защото знаете,
че народите ви не може да продължават както досега.
Въпреки личните си емоции искате да откриете път към бъдещето.
Затова кажете ми, Абу Ала...
Ахмед Курея! Аз съм Ахмед Курея!
Приятелите ви наричат Абу Ала... - Слушайте...
Докато сме тук, всички сме приятели.
И докато сме тук заедно,
това ще бъде единственото неотменно правило.
Сега ви моля да ме последвате.
В тази зала, когато вратите са затворени,
вие четиримата ще разговаряте, ще спорите или дори по-лошо,
но извън нея ще се храним заедно,
ще говорим за семействата си и ще палим камината,
защото само като споделим личните си истории,
ще можем истински да се опознаем.
Аз... Ние приемаме вашето правило и...
... сме склонни да опитаме.
Трябва да си вървим. - Аз вземам решенията.
Този не е справедлив медиатор. Нямаме вяра!
Чуй ме и се успокой! - Трябва ни...
Напуснахме дома си и сега сме тук.
Моля те, успокой се. Слушай, може да ни е от полза, ясно?
Между нашите два народа има обширен океан.
Онези, които са се опитвали да го прекосят преди нас,
са се върнали или са се удавили.
Нека бъдем първите, стигнали до отсрещния бряг.
Отлично!
Успех!
Искате да кажете, че ще бъдем само четиримата?
Извън залата съм на вашите услуги, но вътре не мога да ви помогна.
Само вие самите можете да се справите.
Е, какво мислиш?
Ако Хасан Асфур не ни убие, докато спим, ще бъде цяло чудо.
Добре, така. Благодаря.
Не, не! Трябва да са един срещу друг.
Добре. Взе ли поръчката? - "Джони Уокър" черен етикет, да.
Колко бутилки? - Четири.
Трябват ни четири кашона.
Терие, не! - Ами вечерята?
Предястието ще бъде херинга. - Херинга, добре.
След това малко паста. - Отлично.
И печено свинско със салвия. - Не! О, не!
Не! Изключено!
Ястието вече е готово. - Поднеси им риба. Нали?
Например сьомга. Да, сьомга.
Г-н Ларсен... - Просто го направи. Нали?
Добре. - Отлично. Благодаря ти.
Трябва да говоря с нашия лидер в Тунис.
Елате с мен, господине.
Казаха, че ще вземат Газа.
Предлагат Израел да изтегли силите си от Газа
и да върне територията на Палестина,
която да я управлява.
Боже мой! Ако се изтеглим от Газа,
това ще е краят на интифадата!
Готови са да стигнем и по-далече.
Съставили са чернова на Декларация за принципите,
посочваща точните конфликтни въпроси помежду ни,
които и двете страни се съгласяват да обсъдят.
Как да постъпя?
Много просто, само трябва... - Терие.
Не мога да ви дам съвет.
Яир, не ви е нужен точен маршрут.
Пътят сам ще се избистри.
Това е пълна глупост, мамка му.
Заповядайте. Чашата на Абу Ала е празна.
Благодаря, Торил.
Виното си го бива, нали?
Да. - Качествено е.
Вечерята е великолепна.
Благодаря. - Наистина. Благодарим ви.
Хасан, почти не сте докоснал чинията.
Хасан е от Газа.
Там всички са рибари,
но ненавиждат риба.
Какво да кажа на външния министър, като попита къде си?
Кажи му, че имам семеен проблем.
Ян, всичко се развива по-бързо от очакваното, да знаеш.
Стига толкова, Ларсен! Не!
Не мога да изпия нито капка повече.
Да, Терие, и аз не искам повече. Нито капка!
Добре, кой следва? Абу Ала, ами вашият баща?
Да, твой ред е. Разказвай.
Баща ми е роден в селце край Йерусалим.
Като малък ме заведе в Стария град,
където самите камъни сякаш разказват история.
Разхождахме се из криволичещите улички,
а накрая стигнахме до джамията.
Баща ми каза: "Виж, Ахмед.
Това е джамията "Ал-Акса".
Тя е туптящото сърце на Йерусалим.
Синко, където и да отидеш,
винаги трябва да носиш джамията и целия град в сърцето си,
защото те винаги ще бъдат твой дом".
Накрая е ред на...
Хасан?
Дребнавата буржоазна идея за семейство не ме вълнува.
Борбата срещу Западния капиталистически бегемот -
тя е моят баща!
Край! Стига ни е вкисвал вечерта!
Ще ви разкажа един виц. - Рон!
Не, вица си го бива.
Интерпол, ЦРУ и Мосад преследват един заек.
Стигат до една гора.
Интерпол претърсва гората, но не открива заека.
ЦРУ опожарява гората, но заека пак го няма.
Накрая от Мосад казват:
"Дайте ни половин час".
Влизат. След половин час излизат с мечка гризли в хватка "ключ",
със счупен нос и насинено око, която крещи:
"Добре де! Заек съм!". - "Заек съм!"
Г-н Лемън хареса вица.
Искам и аз да разкажа един.
Мъж бил женен 40 г., но съпругата му починала.
След погребението всички си тръгват и той остава сам у дома.
Сянката на самотата тегне над него.
Той стои самотен и ридае:
"Останах сам!
Какво ще правя сега? Съпругата ми я няма.
Няма кой да ми казва какво да правя,
какво да казвам.
Ама аз съм съвсем сам!
Ура! Сам съм! Сам съм! Сам съм!".
Прилича на Арафат, нали?
Арафат, ръкомахащ по телевизията. - Не, не!
Не обиждайте нашия лидер! Ако обидите него, обиждате и нас!
Абу Ала, не исках... Пошегувах се.
Не представляваме само себе си!
Ние сме неговите ръце и крака! - Приятели, моля ви!
Ние сме неговите ръце и крака!
Ще ви погребем, преди да накърните честта ни!
Нося гофрети!
Ето я моята любов!
Моля ви, господа, седнете. Моля ви, седнете.
Това е рецептата за гофрети на моята майка,
която тя знаеше от своята майка.
Рецептата е проста, но точна.
Ванилия, захар...
Масло, мътеница... - О, да. Благодаря.
... брашно и тайната съставка - кардамон.
Преди да започнете,
размажете сметната и малините.
А после я изяжте.
Добре.
Браво! Много са вкусни! Отлично!
Благодаря.
- Ние благодарим.
Благодаря. - Много са вкусни.
Бих искал да предложа
да се уговорим, че дадени теми и лица
не бива да обсъждаме нито тук, нито в онази зала.
Има граници, които не бива да прекрачваме.
Да. Нека тук да бъдем приятели.
Печатай всичко на тези бланки.
Така, ако едната страна разпространи документите,
другата ще може да заяви, че се касае за неофициална идея,
изфабрикувана от твоята организация.
Декларация за принципи Първа редакция
... оставащите спорни теми, селища, съдействие по отбрана...
Трета редакция
... за постоянно заселване...
Седма редакция
Девета редакция
Господа, благодаря ви за готовността
да предприемете заедно тези първи няколко стъпки.
Гледайте да не забравите нещо. Не бива да има следи. Добре.
Ето екземплярите от новата Декларация за принципи.
За бога, моля ви,
пазете ги с цената на живота си.
И още нещо, преди да потеглите.
От сега нататък, когато говорим по телефона,
ще наричаме Израел "Малката страна".
Премиерът Рабин ще бъде Дядото.
Шимон Перес - Бащата, а Йоси Бейлин - Синът.
ООП ще бъде "Онези отвъд морето".
Председател Арафат ще бъде Дядото, разбира се,
а Абу Ала...
... "Пантоф".
Моля?
Абу Ала, означава "чехъл" на идиш.
Оказахте се дори по-странни, отколкото очаквах.
Добре. - Така. До скоро.
Добре.
Пожелавам ви лек път.
И на вас.
Вие сте ми първият... евреин.
Дано не съм бил твърде костелив.
Само малко...
... но не колкото рибата.
Лек полет, приятели! Пазете се!
С тези двамата достигнахме лимита.
Трябва да разговаряме директно с израелското правителство.
Кажи на Йоси Бейлин да изпрати някой по-висшестоящ. Иначе край.
За два дена постигнаха невъобразим напредък,
а палестинците ми казаха, че искат да дойдат пак.
Отлично.
Разбирате, че е време за нова израелска делегация.
Нова делегация ли?
Терие, Израел няма дори стара делегация.
Поставете се на тяхно място.
Те са министри от ООП, които рискуват живота си.
Аз съм зам.-министър на външните работи на Израел
и това не ме касае. - Трябва да им дадем нещо!
Може ли поне да им кажа, че Перес подкрепя това?
Той не знае ли?
Как... Но вие...
Вие ми казахте... - Какво съм ви казал?
Терие, когато някой ви говори,
научете се да разбирате смисъла на казаното,
а не чувайте само това, което ви се иска.
Ако изобщо стане нещо,
което сметна за достойно за вниманието на външния министър,
той ще бъде уведомен.
Засега само и единствено аз съм в течение.
Тревожех се, че палестинците действат на своя глава,
а се оказа, че са проклетите израелци.
Да, положението се оказа по-сложно от очакваното.
По-сложно ли? Сериозно ли говориш?
Мона, каза ми, че Перес одобрява,
а сега Бейлин твърди обратното.
И аз искам да помогна,
но с теб сме държавни служители,
може да ни обвинят в заговор с чуждестранни официални лица.
Може да ни уволнят, затворят или дори нещо по-лошо.
Чакай! Ами ако пропускаме нещо?
Не казахме на Холст, за да предпазим него и Министерството.
Ами ако Бейлин действа по същия начин?
Щом съобщи на Перес,
той ще трябва да уведоми премиера Рабин,
и всичко ще стане официално.
А стане ли официално, край с нашата акция.
Докато Перес е в неведение,
Бейлин може да продължи преговорите
и да види докъде може да се стигне.
Разбирам.
Тоест и ние ще продължим, нали така?
Още една среща - дискретна и тайна.
Мона, трябва нова израелска делегация,
иначе няма да стане. - Знам.
В отговор на ескалиращото насилие
между израелци и палестинци
премиерът Рабин затвори границите на Газа.
От една страна, бихме искали тези хора да работят в Израел,
защото иначе нямат източник на доходи,
с които да преживяват.
Същевременно аз нося отговорност за безопасността на народа на Израел.
Но как да балансираме между двете неща - това е проблемът.
За бога, Терие! Избиват сънародниците ни по улиците!
Ако нашият Дядо не беше затворил границата,
щеше да бъде уволнен!
Разбирам. Не само че разбирам, а ви съчувствам.
Но Онези отвъд морето са категорични.
Искат Малката страна да изпрати нова делегация.
Кажи на Пантоф, че трябва да ни предложи нещо съществено,
за да обмислим искането му.
Но те не са...
Ларсен? Ларсен!
Какво казаха? - Пантоф? Ало?
Синът... иска с най-голямо уважение да ви информирам,
че когато предложите нещо по-съществено,
ще уважат искането ви за нова делегация.
Майната му! Той е проклет нещастник!
Предложихме да ги отървем от Газа.
Нашият живот виси на косъм!
Ако не пратят нови делегати, аз няма да се върна!
Ще изпратят нови делегати. - Терие!
Така ли? Кого? - Какво правиш?
Не знам подробности, но ще изпратят човек.
Откъде знаеш?
Мона ми каза. - Моля?!
Срещна се със Сина от Малката страна.
Обещал й е, че ако се върнете в Осло,
те ще изпратят нови делегати. С гаранция.
Мона ли го е направила? - Да.
Ларсен, закълни се в душата на съпругата си.
Кълна се в душа на съпругата ми.
Трябва да ми се довериш. - Имам доверие на Мона.
Без нея ти си едно нищо.
Запази ми полет.
Благодаря.
Имаш ли представа какво направи?
Обеща нещо, което не мога да осигуря.
Йоси ще изпрати човек. - Откъде знаеш?
Ще го направи, Мона. - Това не е отговор, Терие!
Добре, скъпа...
Погледни какво постигнахме. - А ти го излагаш на риск,
като напълно пренебрегваш уговорката ни.
Трябва да направим всичко по силите си!
Но не и да ги лъжем, Терие!
Само нескопосаните аматьори лъжат! - За бога!
Ти си типичната норвежка, по дяволите!
Всичко е голям проблем! Вечно имаш възражения!
Говоря с тях денонощно, боря се да остана на крака,
а ти само искаш да ме събориш на колене!
Всичко свърши, Терие!
Приключихме.
Освен ако...
Какво?
Да кажем на Холст какво правим.
Не. Мона, той е мегаломан. - Именно.
В момента се нуждаем точно от мегаломания.
Холст не действа половинчато.
Ако го убедим, ще ни подкрепи с всички ресурси на Министерството.
Ще ни съдейства за нова делегация и ще постигнем резултат.
Ти...
... си най-изключителната жена на света!
Терие, нямаме време за това. - Не мога опиша...
... колко си прекрасна. - Млъкни! Престани, стига.
Пусни ме. Престани!
Изключително сериозно нарушение на протокола.
Съгласен съм. - За бога! Ами рисковете?!
И без никаква охрана! - Идеята беше на Ларсен.
Шофирал си посред нощ в кола под наем!
Също идея на Ларсен.
Министър Холст, само с една среща израелците и ние
постигнахме невъобразим напредък.
С вашата подкрепа секретният ни канал ще продължи да захранва
с информация официалните преговори, подкрепяни от Вашингтон.
Вие сте най-великият държавник на своя народ.
Само вие можете да тласнете народите ни към дълготраен мир.
На всички последващи срещи ще има по двама елитни охранители,
избрани лично от мен. - Съгласни сме.
Заместникът ми Ян Егеланд ще бъде свръзката межди ООП и...
Не!
Трябва да бъде Ларсен.
Подходът му е странен, но чрез неговите методи
започнахме истински диалог между нашите народи.
Ако искаме да успеем, трябва той да бъде свръзката,
защото е искрен и с двете страни.
Той не лъже.
Нали, Ларсен? - Да!
Благодаря, министър Холст.
Ще се срещнем отново. - Благодаря.
Март 1993 г.
Хубаво е да има още един професор, нали?
За мен е удоволствие да се запознаем. Истинска чест.
Охраната ви привлича внимание. Отпратете я.
Да, извинете...
Искате ли да ви разясним някои подробности?
Очевидно, че ни предстои дълъг път, но както ви е казал Йоси,
напредъкът ни е зашеметяващ.
Трябва да сме седнали, нали?
Трябва да се изпикая.
Ури Савир - генерален директор на Външно министерство, Израел
Господа, представям ви Ури Савир,
главен директор на Министерство на външните работи на Израел.
Ури Савир, моля, запознайте се с Абу Ала и Хасан Асфур.
Тук съм по лична молба на Шимон Перес
и говоря от негово име.
А аз съм тук по лична молба на Ясер Арафат
и говоря от негово име.
Добре дошли в Осло.
Да започваме.
Ваша ли беше идеята за тази Декларация?
Да.
Какъв е официалният ви отговор на конкретните ни предложения?
Няма да отговарям на неофициален документ.
Даден ми е мандат свободно да преговарям с вас.
Дотук в тази стая сте обсъждали идеята за мир.
Аз съм изпратен да се опитам да договоря истински мир.
Затова...
... да сложим картите си на масата.
В моята страна...
... ви смятаме за терористи и убийци,
които искат да ни прокудят в морето.
Убихте спортистите ни в Мюнхен,
избихте учениците ни в Маалот,
нахлухте в страната ни и проляхте кръвта ни на Йом Кипур -
най-свещения ни празник.
Затова добре разбирате,
че не ви възприемаме като идеални партньори за мир.
В моята страна ви смятаме за народ от диваци,
чиято армия стреля по децата ни от любов към спорта.
Народът ви извършваше гонения в името на вярата си,
избиваше хора и избяга в Палестина,
където ви оставихме да се молите, да процъфтявате и да заякнете.
А когато заякнахте, опожарихте домовете ни,
прогонихте милиони хора от Палестина
и до ден днешен твърдите, че Палестина не съществува!
Затова добре разбирате недоверието ни към вас
за идеални партньори за мир.
Добре.
След като и двамата си развяхме пишките,
ще ви кажа следното...
Дотегна ни да воюваме с вас.
Искаме да прекъснем този цикъл на насилие и враждебност,
но искам ясно да заявя,
че Израел няма да жертва сигурността си.
Г-н Савир, никога няма да имате сигурност,
ако не се помирите с нас.
Народите в региона няма да ви приемат,
докато ние не ви приемем.
Готови сме да обсъдим повечето теми, но категорично заявявам,
че Израел няма да преговаря за суверенитет над Йерусалим.
Никога няма да се откажем от правото си над Йерусалим,
както няма да се откажем от правото си
Палестина да е суверенна държава.
Въпросът Палестина да бъде държава, но не със столица Йерусалим,
е възможна тема за преговори,
ако се откажете от невъзможните си искания
всички неразрешение проблемни точки
да са обект на международен арбитраж от трети страни.
Вие сте Голиат за нашия Давид! Нужен е независим арбитър!
Посочете една страна, която доброволно отстъпва суверенитета си,
както вие предлагате да сторим.
Сещам се за новосформирания Европейски съюз.
Тези проклети лигльовци ли?! Говоря за истинска страна.
Можем да продължим да бъбрим или да започнем да действаме.
Готови сме да ви отстъпим контрола над Газа...
А ние ще го приемем, при условие че ни отстъпите контрола над Йерихон
едновременно с това. - Сериозно ли говорите?
Само Газа ни превръща в остров насред океана от израелски сили.
Многократно изтъкнах опасенията на Израел относно сигурността,
а вие искате да ви дам контрол над град на 20 км от Йерусалим?!
Говоря за нашия град на Западния бряг!
Страната ви разделя народа ни на две,
затова се нуждаем от опора в Газа и на Западния бряг!
Ще ви дадем Газа,
а като покажете, че можете да спрете убийствата на наши войници там,
може да говорим и за Йерихон!
Това са думи на самия Шимон Перес! Приемате или отказвате?
Отказвам.
Вие двамата елате с мен.
Сами.
Ури?
Какъв ден, за бога!
Животът е пълен с изненади, не съм ли прав?
Да, съвсем правилно. - Така е.
Хайде, да потанцуваме.
Ще ти издам една тайна -
бях много притеснен от срещата с тези двамата.
Те са първите членове на ООП, с които се срещам очи в очи.
Какво мислиш за тях?
Не са демони, както очаквах.
Този Ахмед... Как го нарекохте? - Абу Ала.
Абу Ала.
Мога да се договоря с него.
Мисля, че ще постигнем успех.
Спокойно.
Изтекла е информация. - Моля?!
Агенция "Франс-Прес" твърди,
че има таен норвежки канал между Израел и ООП.
Кратка и забутана статия, но пресата я е надушила
и искат да знаят какво става, за бога.
Боже мой! Как ще го съобщим на Холст?
Няма да му казваме.
Ще пуснеш прессъобщение, че АФП очевидно говори
за срещата по повод ситуацията с палестинските бежанци,
на която официално и открито ще бъдем домакини.
Няма да лъжем, Ян.
Само внимателно ще подберем думите си.
Казах на всички в кабинета, че отивам в Париж за уикенда.
Кацнах на "Дьо Гол", отидох до хотела с колата,
настаних се и си отидох в стаята.
След 20 минути закачих табелката "Моля, не безпокойте"
и тръгнах инкогнито към летището.
Полетът е от Париж до Осло,
но беше пълен... с иранци!
Ти какво направи? - А вие как мислите?
Насрах се от страх!
Много благодаря. Абу Ала, беше прав -
тази жена наистина е национално богатство.
Само почакай.
Скоро наближава часът за гофрети!
Вижте кой е тук! Мона! - Здравей!
Да вдигнем тост за Мона! - Да.
Трябва да ти отдадем почит. Не можеш да ни спреш, ще те почетем.
За Мона! Без нея ние сме едно нищо!
Да, за Мона! - За Мона!
Мона! Мона!
Снощи в залата ти каза,
че Палестина като държава е възможна тема за преговори.
Казах: "Възможността за държава Палестина".
Скоро ще сервираме вечерята.
За да обсъдим идеята за евентуална държава Палестина,
първо да обсъдим опасенията ни относно сигурността.
Опасенията ви са искания, а аз отказвам да ги изпълнявам!
Няма да направи компромис, само ще бъбри, ционистки нещастник такъв!
ООП ще прекрати терористичните атаки срещи израелски граждани.
Хасан! Хасан! Ето ме, тук съм!
Ако искаш да ми кажеш нещо, кажи ми го в очите.
Добре.
Другарю, седиш вътре с колониалната си надменност
и диктуваш какво ще бъде или няма да бъде нашето бъдеще
и макар че имате разузнавателни служби,
армия и ядрени оръжия, смятате нас за заплаха.
И така, кои сте вие - господаря, на когото всички се подчиняват,
или жертвата, която има нужда от закрила?
Не може да бъдете и двете!
Ще те попитам нещо, Хасан.
По пощата директно от Москва ли получи списъка с проблемни точки?
Или си ги преписа собственоръчно?
Ние ще решим какво ще бъде вашето бъдеще!
Ако очаквате да подвием опашка по отношение на безопасността ни,
жестоко се лъжете!
Народът ви е заобиколен от 350 млн. от нашите хора!
Няма да имате сигурност, докато не ни върнете достойнството!
Без сигурност няма да получите нищо!
Сега разкри какъв си всъщност!
Вече виждаме, че си един измамник!
Добре съм. Всичко е наред.
Добре съм.
Простете, че избухнах. Беше недостойна постъпка.
Моля ви...
Позволете ми да се поправя.
Ти и аз бихме могли да се разходим, ако искаш.
Възхищавам се на борбеността ти.
Благодаря.
Аз се възхищавам на твоята страст.
Дъщеря ми казва, че за мен "страст" и "инат" са синоними.
Казва: "Татко, винаги искаш да бъдеш прав".
Отвръщам: "Мая, ако човек не се бори за убежденията си,
що за човек би бил?".
Мая ли?
Да, дъщеря ми Мая.
Моята дъщеря се казва Мая.
Най-малката ми дъщеря. Тя е светлината на живота ми.
Ще ми се баща ми да беше доживял този ден.
Макар че времето едва ли щеше да му допадне.
Истинска трагедия е, че ни помагат норвежците,
а не калифорнийците.
Божичко! Смеят ли се? - Терие!
Ако направиш още една крачка, ще поискам развод, кълна се.
Твоят баща още ли е сред нас?
Баща ми живее в Абу Дис, близо до Йерусалим.
Искаш ли да му занеса писмо от теб? Или да му донеса вест?
Не.
Когато мога да напусна Тунис и да се завърна,
ще бъде денят, в който ще говоря с него. Но ти благодаря.
Абу Ала, нашите народи живеят в миналото.
И двата ни народа говорят само за това, което сме загубили.
Нека намерим начин да живеем в настоящето... заедно.
Съгласни сме да оттеглим искането си
неразрешените спорове помежду ни
да бъдат обект на международен арбитраж от трета страна.
А ние сме съгласни да преговаряме за връщане на Газа...
... и Йерихон.
Ти и аз, Абу Ала...
Заедно ще променим света.
Безопасната стая, Йерусалим Външно министерство на Израел
Йоел Зингер Съветник по юридическите въпроси
Какво е това, по дяволите?
Кой е договорил тези неща?
Опитай се ти да ги договориш. - Това е работен документ.
Не, това е подарък за Ханука за Ясер Арафат!
Това иска Перес. - Майната му на Перес!
Перес докладва на Рабин като всички нас.
Това противоречи на 40-годишната политика на Израел.
Да предадем контрола над Газа и Йерихон?!
Включване на Йерусалим в палестинското самоуправление?
Йоел, това само теми на разговор. - Йерусалим?
Затова ли прадедите ни са основали тази страна?
За да постъпим така?
За четири месеца стигнахме от опити за срещи до това.
40 г. не доведоха до нищо, а за четири месеца постигнахме това.
След всяка точка от преговорите
представителят на ООП звъни в централата в Тунис
директно на Арафат.
Всяка точка и всяка отстъпка от страна на тези мъже
са одобрени от Арафат.
Кой от правителството знае за съществуването на този документ?
Ние тримата, Перес...
И Рабин.
Текстът е пълна каша.
Чистачът в кантората ми би се справил по-добре.
Всяко изречение може да има различен прочит.
Като проклета бомба със закъснител. - Обезвреди я, Йоел.
Рабин има доверие само на теб за тази задача.
Ние не сме адвокати. Нуждаем се от твоята експертиза.
Прегледай тази каша
и прецени може ли да се превърне в истински обвързващ документ.
Между Израел и ООП не може да се постигне нищо повече,
докато не ни дадеш зелена светлина.
Юни 1993 г.
Шалом, приятели!
Абу Ала, Хасан, за мен е удоволствие да ви представя...
Тя знаят кой съм и аз ги познавам. Няма време за приказки.
Прочетох съвместния документ, създаден тук,
и има 200 въпроса по текстовете.
Отхвърляме въпросите ви, както и този тон.
Въпросите идват директно от Ицхак Рабин.
Тук съм по негова лична молба.
Когато говорите с мен,
разговаряте с премиера на Израел.
Тук съм до 6 ч. сутринта. Ще работим и през нощта.
Да започваме.
Знаете ли кой е този човек?
Йоел Зингер е автор на Правилата за предприемане на военни действия,
с които ционистката армия премаза народа ни.
Качваме се в една лодка със самия враг.
Всеки от тези 200 въпроса изисква конкретен отговор.
Ако отговорът ви е задоволителен, преминаваме към следващия въпрос.
Ако държавата Израел приеме
да преотстъпи контрола над Йерихон и прилежащите територии,
предложената Палестинска автономия ще събира ли израелския боклук,
или само този на Палестина?
Това ли е въпросът?
Това е първият ми въпрос.
Съгласи се и да продължаваме нататък.
Не. Няма да събираме израелски боклук.
Ако държавата Израел приеме
да преотстъпи контрола над Йерихон и прилежащите територии,
предложената Палестинска автономия има ли готовност
да изпраща данъчни инспектори в израелските селища?
Г-н Зингер, не прелетяхме половината свят,
за да обсъждаме боклук и данъци.
Боклукът и данъците са основна задача на правителството.
Ако искате да ви дадем автономно управление,
този съвместен документ трябва точно да дефинира
как ще управлявате.
Трябва да говоря с Тунис.
Кафе?
Г-н Курея колко често ще прави така?
Вече пропиляхме час и половина.
Какво чакат? - Спокойно, всичко е наред.
Благодаря.
Защо го правите?
Вие и съпругът ви.
Г-н Зингер, на наше място не бихте ли сторили същото?
Не. Точно затова ви попитах.
С Терие бяхме на обиколка из Газа.
Като част от работата ми, докато бях разпределена в региона.
Но свихме в погрешна уличка.
Ние не пострадахме.
За разлика от други хора.
Имаше две момчета, изправени едно срещу друго.
Едното беше с униформа, другото - по дънки,
но на лицата им се четеше еднакъв страх.
И еднакво отчаяно желание да бъдат някъде другаде,
да не си причиняват това един на друг.
А сега, моля да ме извините.
Разбирам ролята ни,
но мисля, че трябва да знаете.
Когато Абу Ала отива да се обади по телефона в Тунис,
не се обажда в Тунис.
А на кого? - На никого.
Стои в стаята и зяпа стената.
Когато мине достатъчно време,
се връща с нови инструкции.
Благодаря.
Тронд? - Да.
Нека това си остане между нас.
Не казвай на Мона. Аз ще се погрижа.
Изречението "израелски селища, граничещи с град Йерихон"
е неясно и неточно.
Кои селища? Къде са пределите им?
Селища и предели съгласно чл. 4, стр. 32
от работния документ от официалните преговори във Вашингтон.
Покажете ми този документ.
Моят екземпляр от документа е ето тук.
Вашият екземпляр си е ваша работа.
Въпрос номер 200:
готови ли сте да заявите,
че признавате Израел за легитимна държава?
В документа ще изразим съгласие
да приемем съществуването на държава Израел.
Ние знаем, че съществуваме. Знаем и че вие го знаете.
Документът изисква
да признаете, че съществуваме по легитимен начин.
Г-н Зингер, когато склоните да заявите писмено,
че Организация за освобождение на Палестина
е официалният глас на палестинския народ,
ще говорим отново за легитимността на държавата Израел.
Мисля, че ни дадоха достатъчно.
Отговорихте ясно и директно на въпросите ми,
за което ви отправям благодарност и уважение.
От името на премиера Ицхак Рабин и държавата Израел
ви отправяме покана този таен канал
да се превърне в официален.
Ами преговорите, водени от Вашингтон?
Ще продължат, но никой от участниците в тях
няма да знае, че онези преговори са за отвличане на вниманието.
Вие двамата ще преговаряте.
Аз и ти ще пишем.
В тази зала ние четиримата ще изковем мир.
Иначе никога няма да има мир.
Запалка.
Ян, не можеш да се откажеш! - Мога, Мона.
Прояви здрав разум и също се откажи.
Но процесът има нужда от теб.
Виж какво стана! - Именно!
Едно е да мирният процес да има таен заден канал,
но сега самият мирен процес е в тайна.
Бъдещето на тези два народа се решава
без търсене на отговорност и без прозрачност
от шепа мъже, които не са упълномощени официално!
Ако продължите по този път
и светът разбере какво правите, ще има безредици.
Ще бъде пролята кръв.
Юли 1993 г.
Като млад казах на майка си, че най-съкровената ми мечта
е да стана пилот на изтребител.
Тя каза, че ще го допусне при едно условие -
да летя много бавно и ниско над земята.
Отвърнах: "Майко, за да бъде в безопасност,
пилотът трябва да лети много бързо и много нависоко".
Страхотни обувки. - Благодаря.
Сам ли ги разтъпкваш, или ги разтеглят?
Разтеглят ги, разбира се. Така пасват идеално.
Шимон, ако обичаш - Арафат и ООП.
Ако уговорката пропадне, ООП ще бъде толкова изтощена
и лишена от победи, че може да изчезне от света.
Не бива да го допускаме. Израел се нуждае от ООП.
Арафат е хитър, но все пак е човек.
А всеки човек страда най-много само за едно - за своя дом.
Нека Ури каже на Абу Ала, че ако Арафат сключи сделката с нас,
ще му разреша да се завърне в Газа заедно с лидерите на ООП.
Арафат и ООП в Газа?! - Сега е моментът да бъдем дръзки.
Да дойдат в Осло за последни преговори.
Няма да казваме на американците. - Шимон, как така?
Бях на косъм да сключа мир с крал Хюсеин и йорданците,
но американците ни надушиха и го осуетиха.
Няма да осуетят и това.
Но САЩ може всеки момент да отправи официално запитване.
Ако попитат някого от нас, ще кажем, че задният канал е затворен.
Да ги излъжем най-нагло?!
Лъжата не е ли само една мечта, която би могла да се сбъдне?
Бързо и нависоко, приятели. Няма друг начин.
Ударите на Израел по "Хизбула" продължават
и бежанците, отправили се към Бейрут, вече са над 200 000.
Палестинците са в капан
между ливанската армия и съюзниците на Израел.
Палестинците са изминали 1,5 км
през тази пустинна номадска земя,
когато попадат под обстрел.
Снаряд от танк пада на стотина метра пред тях,
а край главите им свистят куршуми от картечен огън.
Много от палестинците отправяха молитви,
докато край тях летяха куршуми.
Това беше ясно послание за тези хора от израелските съюзници
да не се приближават повече до границата.
Абу Ала, утре ще приключим с това.
Този човек е сериозно ранен в лицето.
Ще намерим начин. - Репортери го отвеждат в болница.
Тази вечер палестинците все още са на път и без подслон.
Двама палестинци са улучени от ливански шрапнел,
а тази вечер ливанският премиер заяви,
че ще спре помощите към тях.
Това е явен опит за привличане вниманието на света
и за излагане на израелците.
Робърт Мор на живо от израело-ливанската граница.
Катастрофа! Този кучи син съсипа няколкомесечен труд!
Този Зингер почти изцяло е пренаписал документа!
Декларацията, която написахме заедно, я няма!
Премахнал е текста, с който им даваме Йерихон,
и е вписал, че са съгласни с всичките ни искания.
Трябва да оправите това! - Яир, не мога...
Не! Мона, теб ще те послушат.
Не, аз мога само да съдействам, без да се меся.
Не! Вие вече сте част от това!
Трябва да се намесиш.
Върви. Влез вътре. Веднага!
Добре...
Това не е съвместна дейност, това е...
... израелска окупация!
Нямате право да казвате на армията ни как да се разправя със своите!
Нито крачка напред, докато не се съгласите с написаното тук,
че насилието ще спре, щом поемете властта.
Ние сме в Тунис.
Интифадата е дело на хората под окупация.
Те ще я прекратят, когато решат!
Тогава защо говорим с вас, по дяволите?!
Йоел, аз съм преговарящият, нека преговарям!
Защо не признавате, че направихме исторически компромис?
Вие ли? Абу Ала, даваме ви земя.
Намаляваме своята територия! - Не ни я давате, а ни я връщате!
Изгубихте тези територии, защото ни нападнахте и ви победихме!
А къде пише за Йерусалим?
Ако върнете Йерусалим в преговорите, всичко приключва.
Ако продължавате така, винаги ще бъдете окупатори,
а ние няма да спрем да се борим с вас!
Тази борба избива собствените ви деца!
Но ви принуди да стоите тук и да преговаряте с нас!
Приятелю, можем да се разберем. - Той работи за мен!
Не, Йоел! Ти си тук от името на Ицхак, а аз - на Шимон.
С теб сме тук, за да накараме тези хора да си удържат на думата!
Майната ви! - Стига! Достатъчно!
Ако не приемете документа, който заедно одобрихме,
всичко приключва.
Запишете следното.
Точно в 9 ч. сутринта
на 28 юли 1993 г.
каналът между ООП и Израел в Осло беше затворен.
Изслушайте ме, моля ви.
Цели 50 г. воювате и се избивате помежду си.
Загинаха вашите майки, дъщери, синове,
но нищо не се е променило.
Светът си изми ръцете от този конфликт,
защото не вярва, че сте способни на промяна.
Никой няма да дойде да ви помогне.
Всичко зависи само от вас.
С всеки изминал ден ставате все по-изолирани,
докато силите ви окупират земя, която не желаете
и отчаяно искате да се изтеглите оттам.
А вие сте изгнаници в Тунис,
тук и сега ви предлагат тази земя, да се завърнете у дома
и да бъдете автономни.
Това е шансът ви.
Не можете да си позволите да изпуснете този миг.
Вижте какви рискове поехте заедно.
Сега ви моля, седнете на масата и намерете начин.
Моля ви.
Аз съм склонен да започнем отначало. Да преразгледаме нещата.
Започнете с чл. 8.
Ясно е, че са склонни на компромис по въпроса.
В края на чл. 8 пише:
"Израел ще продължи да носи цялата отговорност",
но трябва да се добави текстът:
"за отбрана срещу външни или терористични заплахи".
В чл. 8 приемаме текста "външни заплахи",
но не и "терористични".
Съгласни сме.
Издадените от ООН Резолюции 242 и 338,
осъждащи израелската окупация, да бъдат включени в документа.
Категорично отказваме,
но ако отложим дискусията за бъдещи израелски селища...
Не, в никакъв случай.
Но въпросът със завръщането на изселените през войната през 1967 г.
сме склонни да се отложи за по-нататъшна дата.
Ако приемете ние да контролираме граничните пунктове,
ще изтеглим всичките си сили от Газа
и от Йерихон.
Йерусалим ще бъде столица и на двете страни.
Не!
Август 1993 г.
Ларсен. - Терие.
Обажда се Синът с послание от Бащата.
Събери екипа си
и утре тайно отидете в Стокхолм, Швеция.
Утре вечер Бащата е на официална вечеря там,
а след това ще се срещне с теб и екипа ти в кралската къща за гости
и ще го направи.
Какво ще направи?
Ще сключи мир...
... с Онези отвъд морето.
Ще приключим с това, Терие.
Утре вечер.
Кралският дворец Стокхолм, Швеция
И така, колко време ще останете с г-н Перес?
Колкото пожелае г-н Перес.
Може ли нещо за хапване?
Късно е. Можете ли да уредите нещо?
Кухнята приключи за днес.
Г-н външен министър, как мина приемът?
Беше дълъг. - Желаете ли нещо от кухнята?
Не, благодаря.
Тази двойка не е включена в официалния списък с гости.
Добре.
Свободна сте.
Холст още е на приема, но ще дойде.
Това е последната версия с бележките на Зингер.
Моля, да започваме.
Но къде са палестинците?
Няма да присъстват. Ще го направим по телефона.
Обадете се в Тунис,
кажете, че се обаждам и да доведат Арафат на телефона.
Лидерите на ООП очакват ли обаждане от вас?
Лидерите на ООП никога не са разговаряли с лидерите на Израел,
но само техният лидер и аз сме упълномощени
да направим последните болезнени компромиси.
Тъй като той и аз не бива да контактуваме,
Холст ще бъде наш посредник.
А сега се обадете в Тунис и намерете Арафат.
Вече е късно, приятели, а ни очаква дълъг път.
Да се обадим в Тунис?! Сякаш там има само един телефон.
Говорим за Арафат! С него не можем да се свържем по телефона.
Къде е Абу Ала? - Не знам.
В Тунис ли е? - Не знам, Мона.
Какво правиш?
Ще се обадим навсякъде, където може да открием Абу Ала.
Той знае как да се свърже с Арафат. - Боже мой!
За бога! Почти полунощ е. Нямаме време.
Г-н Перес се оттегли в покоите си, така че кабинетът е затворен.
Не, г-н Перес ще дойде при нас след няколко минути.
Може ли да използваме копирната машина?
Копирната машина е затворена. - Благодаря.
Ало? - Терие.
Чувате ли ме?
- Да, Пантоф.
Слушай, обаждам се от името на Бащата.
Желае да говори с вашия Дядо.
Иска всичко да приключи тази вечер по телефона.
Разбираш ли? - Да. Ще ви се обадя.
Не, не! Не затваряй! - Ще ви се обадя след малко.
Пантоф, слушай...
Съжалявам, но машината захапа листа и не мога да го извадя.
Помоли я да ти помогне. - Но тя не разреши да я ползваме!
Ще се оправя.
Ларсен, тук съм. - Пантоф! Слава богу!
Дядото е с мен. - Отлично.
Както и всички членове на управителния съвет.
Той току-що ги информира за канала и какво предстои.
Добре, но...
Как приеха новината?
Да действаме.
Дядото не говори добре английски,
затова помоли аз да говоря вместо него.
Разбирам.
Ларсен, моята молба е да разговарям с теб.
При нас, ако двама души започнат нещо, трябва те да го завършат.
Ще повикам Шимон.
Това е нарушение на протокола.
Ако нещо те притеснява... - Разбирам. Така е.
Ян Йорген, мисля, че трябва да признаем,
че вече сме отвъд пределите на всякакви протоколи.
Да започваме.
Бащата отново отправя искане относно бъдещите селища.
Не! Не и докато Резолюции 242 и 338 на ООН
не бъдат включени в документа.
Не! - Добре.
Официалните граници на израелските селища, граничещи с Йерихон,
да бъдат определени от двете страни.
Бащата казва да предадеш на Дядото,
че Малката страна вече е направила компромис по този въпрос.
Ще предам. Дядото е съгласен.
Да, склонен е да приеме.
Съгласен? Добре. Отлично, благодаря.
Дядото каза, че си ляга.
Да му се обадите, когато размислите.
Приемаме техните сили да контролират граничната охрана,
но нашите сили трябва да имат съвместен контрол над всички ГКПП.
Наши ГКПП, наши войници! Няма да отстъпим по този въпрос.
Кажи му, че ще изгорим документа
и ще воюваме с тях до края на света!
Но също така му кажи, че сме отворени за контрапредложение.
Приемаме, че Организацията за освобождение на Палестина...
... е официалният глас на палестинския народ.
Ние приемаме...
... легитимността на държавата Израел.
Йерусалим остава столица само на Израел.
Не! - Не подлежи на обсъждане!
Ларсен! Ларсен! Ние не блъфираме.
Почакайте.
В името на конструктивната двусмислица
ще приемем, че...
... в последния етап на по-нататъшни преговори
ще се обсъди бъдещето на Йерусалим.
Приемаме този документ.
Ние също го приемаме.
Абу Ала...
Какъв е този звук?
Те плачат.
Всички плачат.
Не вярваха, че ще доживеят този ден.
Искам да се обърна към всички палестинци.
Съдбата ни е отредила да живеем заедно,
на една и съща земя.
Ние, воините, завърнали се от битка, оцапани с кръв...
Ние, които живеем в страна,
където родители погребват децата си...
Ние, които воювахме с вас, палестинците...
Днес искаме да ви кажем, с ясен и мощен глас:
да сложим край на кръвопролитията и сълзите! Достатъчно!
Започнахме канала в Осло с надеждата
да започнем диалог между противници.
Към момента този канал постигна небивал успех -
установяването на Палестинска автономия,
постъпки към подписване на мирен договор между Израел и Йордания.
И все пак, без съмнение, процесът ще срещне и възражения.
... които са дошли тук...
... и са против насилието и търсят мир...
Ноември 1995 г.
По време на демонстрация в подкрепа на Договорите от Осло в Тел Авив
срещу премира Ицхак Рабин е извършен атентат
от израелски екстремист, противник на Договорите.
Потресен съм от това ужасяващо престъпление...
... срещу един от смелите лидери на Израел,
който се бореше за мир.
Юли 2000 г. На среща на върха в "Кемп Дейвид"
двете страни се съгласяват да уредят спорните въпроси,
да решат съдбата на Йерусалим и да основат държава Палестина.
Не е постигнато споразумение.
Септември 2000 г.
В окупираните територии отново избухва насилие.
Започва Втората интифада.
Уви, усилията на два народа да изградят мост помежду си,
винаги са посрещани от някои хора със свирепа съпротива.
Но макар да бяха допуснати много грешки,
макар неволно да бяха отприщени дадени събития,
все още вярвам, че си струваше да уредим този канал.
Защото, ако не седнем очи в очи с враговете си,
за да ги изслушаме и да ги опознаем като човешки същества...
... в какво бихме се превърнали?
Превод МАРИЯ ПЕТРОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО