- С прискърбие, оставяме да почива в мир,
вашата дъщеря Елизабет.
Но,позволи ни да се радваме, от новината,че е
привествена в твоето царство на вечна светлина.
Тя е в компанията на Исус Христос, който умря
и сега живее.
Нека се радва в твоето царство, където всички сълзи
са изтрити,свързана заедно с баща си в рая.
Сега и завинаги.Амин.
- Адам?
Добре ли си?
- Изключи я.
- Aдам,мисля си...
- Казах да я изключиш.
Сара?
- Да?
- Всичко е по твоя вина.
- Същата си е.
- Не и откакто мама почина.
-Дом ,сладък ,дом.
Захранването поне работи.
Нека проверим водата.
- Изминаха повече от няколко години,
всичко е отвратително.
Нямам търпение да видя тоалетните.
Сара,можеш ли да ми помогнеш?
- Какво?
Не съм казал нищо.
- Tова е Чино?
- Да.
- Ужасно е.
- Да.
-Какво правим?
- Какво искаш да кажеш?
- Защо сме тук?
-Мислех,че прибирането у дома, може да ти помогне.
- Да ми помогне?
- Да започнеш ново начало.
Далеч от всичко,което се случи през последната година.
- Да и това място е пълно с чудесни спомени.
- Нещата ще се подобрят.
- Подобрят?
Заради това ли сме тук?
Просто ще се върнем и ще живеем в миналото
и ще се преструваме ,че всичко това сякаш,
никога не се е случвало.
- Не казах това.
-Дъщеря ми е мъртва, съпругът ми е мъртъв.
Сега отново живея у дома,
в което аз се заклех, че никога няма да го направя.
- Знам,че няма да бъде лесно.
Преживя много.
- Да.
Странно е.
- Кое?
- Внезапния интерес, да се появиш в живота ми.
- Сара,ти си ми сестра, и аз те обичам.
- За 10 години, аз бях едно име
върху коледна картичка,защо не дойде да видиш племенницата си,
когато беше бебе?
Дори и след като тя се разболя, не можеше да си направиш труда
да се обадиш и да бъдеш неин чичо, да я опознаеш по-добре,преди да...
- Знам.
Права си.
Когато растяхме винаги беше до мен,
винаги си ми пазила гърба от мама, и когато всичко отиде
по дяволите,трябваше да бъда там до теб.
Но съм тук сега.
- Да.
Тук си.
Мамка му,счупих си зъба, от тази жилава,проклета пица.
- Добре ли си?
- Отивам да си лягам.
- Хайде де,покажи ми сигнал.
Да?
- Може ли да вляза?
- Разбира се.
Как е зъбът ти?
- Боли.
- Искаш ли Ибупрофен?
- Не.
Виж,знам,че се опитваше.
И наистина го оценявам.
- Обичам те, и съжалявам,че не съм ти го показвал винаги,
но е така.
- И аз съжалявам.
- Няма за какво да съжаляваш.
- Виж,какво открих.
- O,Боже мой,виж ми косата.
- Да,определено бяха 90-те.
- Бяхме хлапета.
- Липсваше ми.
- И ти на мен.
-Отивам да си лягам.
- Добре.
- Лека нощ.
- Лека.
- Mамо?
- Бебчето ми.
- Мамка му.
- Ричард?
- Добро утро.
- Какво правиш?
- Имаме прекъсната тръба, слязох долу да си направя кафе
тази сутрин и разбрах за себе си, че мога да плувам в синя лагуна.
- Tова място трябва да бъде осъдено.
- Изтича вода,не е края на света.
- Съжалявам.
- Ще изляза, да взема някои неща,
ще се оправиш ли сама, за известно време?
-Да,не съм дете,Ричард.
- Не исках да прозвучи така.
- Няма проблем.
- Просто искам да съм сигурен.
- Да.
- Да ти взема ли нещо, докато съм навън?
- Кафе.
- Добре,ще направя закуска, когато се върна.
- Добре.
- Ричи?
- Извинете.
- Ричи дойл, аз съм Джан Tомпсън, ходеше на училище
с момчетата ми, бях приятелка на майка ти.
- O,г-жо Томпсън,здравейте.
- Здравей,толкова се радвам да те видя.
- Да и аз.
- Какво те води тук?
- Предполагам,че ми липсваше мястото.
Помислих,че Сара би могла да се да се възползва да живее отново тук.
- O,Сара се е върнала също това е чудесно,
трябва да я посетя.
Mоли Ханинг, тя е малко...
- странна?
- Ти го каза, не аз, както и да е, не искам да те задържам,
но ми беше приятно, да те видя отново.
- На мен също.
- Пази се.
- Една половина от две,по една четвърт за 8 часа.
- Винаги трудната част.
- Кое?
- Да намериш подходящото.
Всяка част си има перфектен брояч.
Но да откриеш това,което съвпада,ще отнеме време.
- Да,сигурно.
Трябват ми копия oт тези два ключа.
- Добре,връщам се след сек.
- Съжалявам,мога ли да Ви помогна с нещо?
- Mоже би,или може би,аз мога да помогна на теб,Ричард.
- Срещали ли сме се?
- Загубихте племенницата си миналата година, г-н Дойл.
- Tака е.
- Тя беше болна,но да си отиде толкова бързо така,
какво беше, удавила се е във ваната?
- Не знам,кой сте по дяволите, но стойте далеч от мен.
- Стига г-н Дойл,знаете,че нещо не е наред с
историята й,Адам го е знаел, усетил го е с костите си.
- Няма да го казвам отново.
- Добре,с болтовете и ключовете, това трябва да бъде 12.55.
- Кой е?
- Джан Томпсън, съседката това е приятелката ми, Ейми.
Неподходящо време ли,Сара?
- Г-жо Томпсън.
- Погледни се, толкова си красива.
Винаги съм знаела,че когато порастнеш,ще разбиваш сърца.
- Толкова сте мила, моля,заповядайте.
- Ябълков пай за теб.
- Благодаря Ви,не трябваше.
- O,купих го от магазина, но го обожавам.
Tова е приятелката ми,Ейми.
- Здравей,Ейми.
- Здравей,приятно ми е да се запознаем.
- Дами,бихте ли искали да седнете?
- Благодаря ти. - Разбира се.
- Съжалявам за всички тези кутии,
но все още не съм се справила с разопаковането.
- Няма проблем.
- Все още не съм имала възможност да отида да пазарувам,но
направих малко билков чай.
- Чай би било чудесно, освен ако е без захар или сметана за мен,
докторът каза,че трябва да внимавам със сладкото и млечните продукти.
-Да,обикновен и за мен също.
- Връщам се веднага.
- Коя е тази страхотна млада дама?
- Съжалявам,какво?
- Погледни я Ейми, не е ли очарователна.
- O,да.
- Твоя ли е?
Мога да ти кажа за училищата, ще искаш да избегнеш
Розевелт, но в Чапман имат страхотна програма,
аз съм в училищния съвет там, затова мога...
- Лизи всъщност почина миналата година.
- O,съжалявам.
- Няма проблем.
- Благодаря ти.
O,Боже,махни го от мен,кръстът ми махни го,махни го!
Махни го,махни го от мен!
- Боже! - Нарани ли се,какво стана?
-Беше най-странното нещо, изведнъж почувствах,
сякаш гърдите ми горят.
- O,Боже мой.
- Ето,моля.
- Не,всичко е наред,добре съм няма проблем,добре съм,
благодаря ти,тръгвам си. - Всичко е наред.
- Много съжалявам!
Пусни ме!
Ричард!
- Сара?
- Измъкни ме оттук!
-Добре,добре,добре, държа те.
Добре...
По-добре ли си?
- Не,не се чувствам по-добре.
- Добре,само се успокой.
- Не ми харесва тук, нещо не е наред
с това място.
- Защо,какво точно се случи?
Счупена дръжка, пукната крушка.
Струва ми се ,че е просто стечение на обстоятелствата,
когато живееш в разбита, стара къща.
Виж,изморена си, стресирана...
- Значи си въобразявам неща?
- Не съм казал.
Мина през ада, и със стреса от местенето,
искам да погледнеш обективно
за секунда.
Скапана,стара къща с лош водопровод, и ръждясали дръжки,
или къщата на майка ни,изведнъж е обладана след 30 години.
- Не,ти не беше там не видя...
Снощи, когато си взимах вана,аз...
Mоже би,си въобразявам неща.
- Нека да отидем някъде.
- Да отидем някъде?
- Да, някъде, не знам, някое място,което не е
тази шибана къща.
- Да.
Само ме остави да се освежа набързо.
- Здравейте,приятели, какво да ви донеса?
- Газирана вода. - Газирана вода.
- Налейте ми "Coors" светла,моля. - Добре.
- Боже,това място ми навява доста спомени.
- Не и за мен,по-скоро може да бъдат замъгления.
- Сигурен ли си,че си добре да си тук?
-Да,да,няма проблем.
Колко дълго сервират сода.
- Колко време мина?
- Седем години,следващия месец.
- Поздравления, това е чудесно.
- Един ден по това време, ето какво ще ми кажат.
- Какво?
- Заповядайте,това ще бъде 4.50 освен,ако не
искате да отворите сметка.
- Хей,Ричард.
- O,съжалявам,просто ни донесете сметката.
- Добре.
- Хей,добре ли си?
- Да,добре съм.
- Лизи?
Лизи,ти си!
Мислех си,че никога няма да те видя отново.
Липсваше ми толкова много.
- Сара,какво правиш?
Да влезем вътре, да се стоплиш.
Хайде.
Седни.
- Mоето малко момиченце.
- Какво?
- Искаше да играе с мен.
Тя се върна,защото се нуждае от мен.
- Било е сън.
Забрави ли да пиеш лекарствата си тази вечер?
Или може би смесването им с бира е било лоша идея?
- Какво,не,видях я.
- Видяла си я?
- Знам,че е тук.
- Сара...
- Не,Ричард,беше Елизабет.
- Добре,нека да си лягаме.
Ало?
- Видях те в бара вечерта, съжалявам,трябваше
да си тръгна внезапно.
- Как взехте номера ми?
- Сестра ти е започнала да отстъпва, имаше шанс
да стоиш настрана, но сега е твърде късно.
- Какво,заплашваш ли ни?
- Тя ни принадлежи,Ричард.
- Добре,слушай ме.
Ако те видя дори на километър от сестра ми,ще...
Ало,ало?
Шибаняк!
Исусе,изплаши ме.
- Трябва да говоря с теб.
- Умори се да ме наблюдаваш от
прозореца ли?
- За сестра ти.
- Какво за нея?
- Трябва да напуснеш това място и никога да не се връщаш.
- Така ли?
- Колкото по-дълго останеш в тази къща с нея,
няма да си в безопастност.
- Приятели сте с този задник, който ми се обади
посред нощ,нали?
- Трудно е за обяснение, но има присъствие в къщата.
- Добре,нямам представа, какви ги играеш,
но достатъчно те слушах.
- Не можеш да пиеш от чашата на Господ
и от чашата на демона.
Не можеш да споделяш от масата на масата
и от масата на демона.
- Потърси помощ,сериозно.
Сара?
- Беше инцидент.
- Исусе, срязала ли си се?
Сара,какво си причиняваш? -Беше инцидент!
- О,сигурен съм, трябва да те заведа в спешното...
- Махай се!
- Сара,мамка му, Сара,върни се!
Мамка му.
Сара,отвори вратата.
Сара,Сара отвори вратата.
Достатъчно,обаждам се на 911.
- Остави ме на мира.
- Искаш линейка тук, полицаи,защото това ще стане,
ако не отвориш вратата.
Чуваш ли ме?
Набирам.
- Tова е нелепо,Ричард.
- О, на мен ли го казваш.
- Сара Дойл?
- Тук.
- Защо не седнете на на леглото,Сара.
Нека да погледнем, какво има тук.
- Беше инцидент.
- Не съм сигурен.
- Върви по дяволите,Ричард.
- Ти върви по дяволите, сама се осакатяваш.
- Г-не!
- И тя трябва да се погрижи за себе си,
опита да се самоубие.
- Моля Ви,г-не, не помагате.
Mоже би,трябва да изчакате отвън.
- Да,може би.
- Вярно ли,че сте се опитали да се самоубиете?
- Беше инцидент.
- Нека да видим, какво имаме тук.
Днес ли го направихте?
- Да.
- Съдейки по зарастването, предполагам,че
инцидентът е бил преди две седмици.
Трябвало е да дойдеш, когато е станало,
твърде късно е за шевове.
Ще остане един неприятно изглеждащ белег.
- Отец Бърк?
- Да.
- Всичко е наред, имам да довършвам обиколки,
ще се видим по-късно.
- Добре,добре.
- Ричард Дойл, "St. Martin"'баскетбол.
- Познавах майка ти много добре, а сестра ти,
как се казваше?
- Сара.
- Сара,как е тя?
Не е добре,отче,не е добре, тя е причината да съм тук.
Порязала се е, и ми каза,че е било
инцидент,но имам моите съмнения.
- Съжалявам да го чуя.
Имам литургия тук в параклиса,
след 5 минути,бих могъл да я видя тази вечер.
ако мислиш,че ще й се отрази добре.
-Може би,да,да това би било чудесно,
ние сме на улица "Брук" старата къща на майка ми.
- Добре,знам къде е, за 6:30?
- 6:30, това е чудесно, благодаря Ви много,отче,
много благодаря. - Добре,разбира се.
- Наистина го оценявам,отче, наистина.
Трябва да се опиташ да хапнеш нещо.
- Искаше ми се да не каниш свещеник тук.
- А,какво да направя?
Не знам, може би просто трябва да поговориш
с някого,не с мен,който би могъл да ти помогне.
- Нямам нужда от помощ.
За последен път,порязването беше инцидент.
- Добре,не искам да спорим,но...
Снощи,налудничав сън.
Tова трябва да е той.
Отче,благодаря Ви,че дойдохте, моля,заповядайте.
- Благодаря,Ричард.
- Моля Ви,седнете.
- Добре,добре,добре, благодаря.
- Да Ви донеса ли нещо, кафе,чай?
- O,не,не,добре съм.
- Ще доведа Сара.
- Добре,добре.
- Отчето е тук.
- Защо го правиш?
- Той иска да ти помогне.
- Както и да е,хубаво.
- Сара,не знам дали ме помниш,или не,
аз съм отец Бърк.
- Здравейте.
- Брат ти Ричард, мисли,че може би
имаш нужда да поговориш с някого.
- Не съм религиозен човек,отче.
- Добре,можем да говорим за всичко.
В действителност,казвал съм го много пъти,
много добър слушател съм, само се отпусни и спокойно.
Би ли се чувствала по-добре, ако Ричард напусне стаята?
Ричард, би ли ни дал малко усамотение?
- Да,разбира се,каквото мислите,че е най-добре.
- Добре.
Не мога да ти помогна с това, забелязвам превръзка на ръката ти,
как се случи?
- Порязах се.
-Да,Ричард ми каза, но той си мисли,че
може би е повече от това.
- Не ме интересува, какво мисли той.
- Ричард ми каза,че си имала проблеми със съня напоследък,
че не се чувстваш като себе си.
- Загубих дъщеря си от левкемия миналата година,
и съпругът ми се самоуби.
И за да бъда честна,не мога да си спомня,как точно се
предполага да се държа като себе си.
- Съжалявам,не знаех, би ли искала да
говориш за това с някого?
- Какво има за говорене?
- Това е огромна болка, през която си преминала.
Би ли искала да се моля за теб?
Не се налага да променяш вярата си,
просто искам да кажа молитва за теб
в името на Христос.
Mоже би,те притискам твърде много, правя го понякога.
- Не,всичко е наред,отче можете да кажете благословията си.
- Добре тогава,нека да си хванем ръцете.
Heбесни, молим те за благословията ти
за дъщеря ти Сара.
Молим те да я защитаваш...
- O,Боже мой!
- Отче,добре ли сте?
Отче,добре ли сте?
Отче!
Добре ли сте?
- Нищо повече не мога да направя, трябва да тръгвам.
- Какво,почакайте!
- Трябва да тръгвам.
- Отче,почакайте.
- Трябва да се махнете оттук.
- Какво?
- Нищо не мога да направя повече за нея тази вечер,
но познавам човек, той е професор,
казва се отец Франсис Кампбел.
Той би трябвало да е експерт в тези неща.
- Какво говорите, какви неща?
-Обсебване.
- Невероятно,обърнах се към този човек за помощ,
а той ми отвръща с куп безумици.
Трябва да потърсим истинска помощ
от специалист по психично здраве,
не някакъв унижен, стар свещеник.
Какво по дяволите, отново ли се режеш?
- Ричард,недей.
- Сара,ти си луда.
- Ти не разбираш.
Трябва...
- Какво,да се самоубиеш?
- Трябва да бъда с нея.
Тя е тук.
- O,тя е тук ,Лизи е тук в момента,
Лизи излез, излез, където и да си.
Не я виждам,Сара, може би се крие от нас,
нали, Лизи,ехо, е,тя не е тук.
Може би е тук,не,знам,
в мазето е,да.
Къде е шибаното фенерче?
Мамка му.
- Ричард,не отивай там.
Ричард!
- Който и да е тук,излез.
Мирише на лайна.
Tова е страхотно,заедно с всичко друго,
ще падат и лайна, имаме скъсана канализационна линия.
Сара?
Не знам,още колко дълго мога да издържа.
Излизам.
- Mамо?
- Лизи?
Докторът каза,че трябва да се върнеш в болницата,
ако не ядеш нищо.
Тя не реагира на трансплатацията на костен мозък,
това не е нещо от,което се подобряваш.
- Mамо,боли.
- Лизи?
- Прости ми,но,не съм готов да се откажа
все още от дъщеря ни.
- Но,аз вече си го взех за деня.
-Днес трябва да се почувстваш по-добре.
Затова вземи още няколко.
- Толкова съм уморена,мамо.
- Уби я, тя е с нас сега.
- Махни се,Лизи, какво си ти?
- Вината е твоя.
- Толкова съжалявам.
- Предай ни се.
Това е единственият начин да спре болката.
- Какво да Ви донеса?
- Шот и бира.
- Бъдете по-конкретен?
- Уиски, всичко ирландско, което имате,
бира,тъмна.
- Добре.
-Г-жо Бейли?
Г-жо Бейли?
- Отче?
- O,изплашихте ме,г-жо Бейли.
Трябва да свърша малко работа в кабинета си,
бихте ли ми донесли скоч.
- Един от онези дни?
- Можеш да го кажеш отново.
- Не съм те виждала тук преди.
- Не искам да бъда груб,
но не мисля,че мога да бъда най-добрата компания в момента.
- Не знам,изглеждаш по-обещаващо, от обичайното,което
откривам тук.
- На колко години си?
- Достатъчно стара.
- Хей,приятелче,още едно уиски и дай на дамата,
каквото пие.
Здравейте,вие се свързахте
с телефона на отец Франк Кампбел, моля,оставете съобщение,
благодаря ви.
- Здравейте отче Франк,тук е отец Джеймс Бърк.
Срещнахме се миналата година в Архиепископа за набиране на средства.
Отче,това,което имам да Ви казвам е невероятно.
Посетих бивш мой енориаш,казва се
Сара Дойл, и няма лесен начин да го кажа,
но,видях нещо.
И за да говорите с мен, трябва да ми се обадите,
възможно най-скоро, моля Ви,спешно е.
Не мога да наблегна на това достатъчно, номерът ми е
632-592-6789.
Моля Ви,обадете, ми се веднага щом получите съобщението.
Г-жо Бейли.
- Отиде си вкъщи.
- Кой си ти, и какво правиш в домът ми?
- Наистина май са ти много.
- Да,така е.
Колко са?
Мамка му,не ми пука, хей,още едно!
- Пени за паунд.
- Да,нека да отмием греховете.
- Искаш ли да се махнем оттук?
-Наистина, искам да кажа,...
Да.
- Мислиш ли,че можеш да вървиш?
-Предполагам,ще разберем.
Ще отида първо до тоалетната.
- Съвършеният вид...
- Какво значи това?
- Казвам го за твое добро.
Имаш ли леко замъгляване?
Hе е лесно да останеш трезвен.
Изглежда сестра ти Сара,е готова.
Най-накрая е готова да признае, че Лизи е получила малко
помощ,за да се напълнят дробовете й с вода.
Трябва да я попиташ, сега ще ти каже.
- Пак ли ме следиш?
- Винаги,г-н Дойл.
Винаги и завинаги.
Tочно така, г-н Дойл, нека излезе, нека излезе.
- Предупредих те.
Кой по дяволите си ти,и защо ме следиш?
Кажи ми, кой си, какво искаш?
- Искам да бъдеш веднъж поне мъж,вземи това
хубаво нещо отвън, заведи я у вас
и я чукай,докато не изскочи мозъкът й.
- Ако те видя отново, ще те убия.
Обадиш ли ми се,или споменеш за сестра ми отново...
- Ще ме убиеш, разбрах.
- Да,той ме е проследил.
Мамка му!
Трябва да тръгвам.
- Хей.
- Mоже би, някой друг път.
- Отче?
Съжалявам,забравих си зарядното за телефона,
и Бог знае,че ако не съм достижима...
Отче?
-Който вярва в мен, никога няма да умре.
- Как разбра, къде да ме откриеш?
- Никога в похотта, не съм се убеждавала, че ражда грях,
и грях, когато приключи, ражда смърт.
Дори и когато вървя през долина на дълбок мрак,
няма да се страхувам, защото си с мен.
Ти си с мен!
- Сара?
Махни се от мен!
- Какъв е проблемът, не е ли всичко това,
което винаги си се надявал да бъде?
- Какво си си причинила?
- Ще имаме бебе,Ричард.
- Аз,господарю, Боже мой, отправям
молитва към теб, чуй и ме защити.
- Жив ли сте?
- Какво?
- Добре ли сте?
- Кой сте Вие?
- Това е къщата ми, паркирал сте пред нея.
- Пиян ли сте?
-Не.
- Виж, блокираш пътя ми, нещо против да се преместиш?
- Какво по дяволите?
- Ще мръднеш ли, или да се обадя на ченгетата?
Задник.
- Отец Бърк.
Отец Бърк,Рич Дойл е.
Ало?
- Той не е тук,Ричард.
- Какво?
- Старият глупак си отряза езика снощи.
- Бил си ти, ти си го направил.
- Аз съм само глас.
Пратеник, и съобщението ми е да спреш да се бориш с това.
- Това няма да се случи.
- Мога ли да Ви помогна,г-не?
- Не съм сигурен,дали може да ми помогнете,отец Бърк
пациент ли е при вас?
- Извинете,г-не.
- Да?
- Търсите отец Бърк.
- Tочно така.
- Аз съм д-р Катлин Монро, аз се грижа за отец Бърк.
Отец Бърк беше невероятно настоятелен да Ви открием.
- Как разбрахте къде съм?
- Късмет предполагам, роднина ли сте?
- Не,приятел.
- Добре,последвайте ме.
-Отче?
- Можете ли да ни кажете, защо би си го причинил?
Какво,какво казва?
- Намери отец Кампбел.
- Кой е това?
- Трябва да тръгвам.
- Г-н Дойл!
- Прогонвам те,в името на Бог!
Райдли продължавай. Райдли продължавай.
Това е заключение,което можем да ви представим,
като документирани доказателства за съществуването
на демонични явления.
Знам,какво много oт вас си мислят,
и сте прави,няма нищо,което да не сте видели или чули
тук днес,което не може да бъде обяснено с
по-стандартно обяснение.
За съжаление,единственият начин наистина да убедим скептика
на нашите констатации, е да дойдете следващия път,
когато се сблъскаме с един от тях...
И не,ние не правим ексорзизъм обиколки.
- Защо не?
- Това е справедлив въпрос.
И отговорът е прост.
След като демоничното присъствие напусне обсебените,
то не просто изчезва или се връща от там,откъдето е дошло,
както всеки друг паразит, лишен от своя гостоприемник.
То отчаяно ще се опита да се прикрепи към
нещо или някой друг.
-Нещо друго?
- Да,в някои случаи, демоничните явления,
ще се прикрепят към неодушевен обект.
- Например говореща кукла?
- Няма нищо забавно в демоничните явления.
Можете да излезете със свои собствени теории,
които бихте сметнали за по-малко фантастични ,за да обясните
нашите констатации.Можете да ни наричате измамници,ако искате,
или можете да видите нещата, такива каквито са.
Ако използвате малко нещо, наречено вяра.
- Вяра?
- Да,знам,четрибуквената проклинаща дума
за всеки изкусен ум, но,да,вяра.
И това е разочароващо,но в епохата на аудио и видеозапис,
все пак се стига дотам,
въпрос на вяра.
- Това е всичко, за което имаме време този следобед,
но,дали ще се присъединете към мен с бурни аплодисменти
за нашите говорители.
- Отец Франсис?
Аз съм Ричард Дойл.
Отец Бърк изглежда си мисли, че сте способен
да ми помогнете.
- Получих обаждане от него снощи.
Какво мога да направя за Вас?
- Трудно е да го кажа,
може би,ако бихте дошли с мен.
- Съжалявам,но имам 6 часа утре вечер в Бейкърфийлд,
,но,ако искате да си уговорите среща.
- Не,не,не,не,слушайте.
Tова не може да чака.
- Добре,продължете.
- Не знам,как да го опиша,
той се опита да ни помогне и...
Отряза си езика, в момента е в болницата,
полудял е напълно.
- Видяхте демоничен,нали?
Всичко ще бъде наред, елате с мен.
- Добре,готови сме.
- Всичко е наред, само се успокойте.
- Преди година,сестра ми Сара загуби дъщеря си Елизабет,
съпругът й се самоуби, няколко дни по-късно.
- Как умря детето?
- Удави се.
- Значи е било непредвидено?
- Нещо такова, тя имаше левкемия,
и леченията не помагаха.
Една вечер,тя просто е заспала във ваната,
и това беше.
Знам,че Адам винеше Сара.
- Затова преместих Сара в нашият дом от детството,
мислех си,че нещо познато би могло да помогне
нещата да се подобрят,но тя започна да има тези сънища.
Кошмари,относно Лизи.
Нещата доста се влошиха.
Започна да чува гласове.
На Лизи и други.
И след това започна да се реже.
- Да се реже?
- И имаше тези странни символи.
- Какъв вид символи?
- Не знам, не е нещо,което съм виждал преди.
По цялото й тяло.
Тя имаше тези белези, като марки
на руини,нещо такова.
- Можете ли да ми ги нарисувате?
Направете най-доброто, което можете.
Сигурен ли сте за това?
- Да,видях го само за секунда,но,да.
- Това е интересно.
- Какво?
- Изглежда сякаш, вторият белег е на Белиал.
- Какво е това?
- Рядко е, в целият си живот съм го виждал
само два пъти преди.
- Какво означава?
- Според мита,Белиал е един от седемте
принца на ада.
Същество с огромна сила със способност да приема
различни форми. Най-често сред тях би бил наскоро
починал човек,което води древните източници
неправилно да го свързват с некромантията.
Но това,което ме тревожи най-много е че,
за първи път,аз виждам този символ,
извън ръкопис на възраст 1200 г.
Мисля,че трябва да отменим Бейкърфийлд.
- Да.
- O,чакайте,чакайте, има още нещо.
- Да,можете да ни го кажете по пътя.
-Видях небето да стои oтворено и белия кон,
чийто ездач се нарича предан и истински.
Със справедливост съди и води война.
Господарят ми е пастир, няма да отстъпя!
Той е моят спасител и закрилник.
- Не виждаш ли, ослепя ли от цялото това гледане?
- Исусе, защити ме,
силата и славата...
Ще го превъзмогна някога!
Тъмнина никога няма да има!
- Moли, o,Моли ти ме освободи!
Твоята вяра е изкупила и победила злия.
Слава на теб и слава на Бога, че те доведе при мен.
- Защото всички ние сме грешници, и само чрез него,
само чрез него.
Всичко е наред.
Свърши божия работа този ден Моли,
и той е най-доволен.
Но,ти видя злото.
И то те заслепи.
Освободи се.
- Последвайте ме.
- Ричард?
Ние поемаме оттук,ако не искаш да продължиш.
- Не, аз...
Трябва да го направя.
- Добре.
- Tази миризма.
Сара?
- Ето,натъркайте си това под носа.
- Предполагам,че сте свикнали да го използвате?
- Силните миризми стоят начело,което ни казва,
за демонично присъствие,но,да, това е наистина лошо.
Обикновено тя произлиза от подземна зона,като
мазе или обхожда под къщата.
- Да,да,там където за първи път го усетих,
беше в мазето.
- Нека да започнем с него.
- O,Боже мой,Моли?
- Не е Сара?
- Наша съседка.
- Какво правиш?
- Обаждам се на полицията.
- Остави телефона.
- Защо?
- На това място има силно зло,
няма да разкриваме на никого, докото не разберем,
как да се справим.
- Показанията са скочили навсякъде.
Отче,помогнете ми!
Вяра!
- Махай се!
Махай се!
- Напусни това място.
- Сара?
- Стой там,Ричард.
Кой си ти,демоне?
Заповядвам ти,да си назовеш името.
- Той задава въпроси.
Глупави въпроси,тъй като той знае името ми, обезпокоена съм.
- Сблъсквал съм с твоя вид и преди.
- Сблъсквал си се с незначителен.
Слабият,но не с мен.
- Не си ли знаел,че е бременна?
- Вчера не беше.
- Кой е бащата?
- Не е възможно.
- Кое не е възможно?
- Снощи,аз...
Аз...
Имаше една жена и...
Аз правих секс с нея.
Свърших и...
Видях я, видях нейното лице.
Беше Сара, беше Сара!
Какво ще правим сега?
Mоже би,трябва да се молим отново.
- Помогнал съм на доста хора,Ричард.
Но всички те са имали вяра.
Колкото и да е трудно, сега не е моментът
да губим своята.
-Никога не съм я имал в изобилие, за да започна,
така че това донякъде представлява проблем.
- Tогава я намери,но бъди бърз,ако
искаш да помогнеш на Сара.
- Да й помогна?
- Да.
- Тя е болна.
Съблазни ме.
Уби онази бедна жена.
И Бог знае какво още.
Каквото и да се е случило тук, можеш да бъдеш сигурен,
че не го е направила сестра ти.
Тя е под контрола на много силен демон.
Трябва да го запомниш това.
Разбираш ли?
- Каквото кажеш.
- Мили Боже.
Идва на себе си.
- Ще ме освободиш!
- Нашият баща,който е на небето, осветен от името.
- Майка,която уби своето собствено, сега е моя.
Малката болна, слаба,жалка.
Взехме душата й,сега ще вземем и тази.
- Елизабет.
- Не го слушай,да говорят лъжи, е в природата им.
- Да,но този знае, че това не са лъжи.
Знае,че този път, говорим истината.
- Убила си Елизабет.
- Прогонвам те!
- Този мисли ли,че неговите малки трикове ще работят върху нас?
- Името ти е Белиал.
Ти си слуга на бащата на лъжата.
Познавам те,демоне порицавам те.
Нашият баща,който е на небето.
- Това,което расте вътре, е далеч по-силно от
малкия човек и неговия жалък Бог.
- Ела царство...
-да се откажем ?Слаб смъртен!
- Хей.
- Каквото и да е това нещо.
Правилно е,нали?
- Кое?
- Никога не си се изправял с нещо такова преди.
Нали?
- Не.
- Тогава,как ще го спрем?
- Само Господ е перфектен,Ричард.
Всяко друго същество на този свят е
несъвършенно.
И всяко несъвършенно има слабости.
Всички трябва да разберем, какво е то.
- Ще е добре, когато го направим.
- Още ли е в бесъзнание?
- Би трябвало, напълних я достатъчно с успокоително,
че да поваля и стадо слонове.
Можем ли да поговорим насаме за момент?
- Да.
Какво има?
- Излизам от релси.
Затова,не знам,какъв е плана, когато се събуди отново.
Наистина се чувствам,че този път сме отхапали повече отколкото
можем да понесем, и нейното състояние само усложнява нещата.
-Кое би било това състояние?
Фактът,че е обсебена,или бременна.
-Ако това,което каза Ричард е вярно,това нещо вътре
в нея е на по-малко от ден.
- И това би било чудо.
- Чудо,не можем да позволим да се случи.
- Какво казваш?
- Казвам,че трябва да го спрем.
- Да го спрем,имаш предвид убием?
-Да.
- Ако я убиеш, убиваш неродено дете.
- Трябва да го направим.
- Не искам да слушам повече за това.
- Ричард.
Ричард,не им позволявай да ме наранят.
- Tук са, за да ти помогнат.
- Не,те ще ме убият.
- Не!
- Ричард,добре ли си?
- Стой настрана.
- Опитвам се да ти помогна.
- Не,няма.
Не,искаш да я убиеш.
-Ричард.
- Майната ти,махай се!
- Ричард,опитвам се да й помогна.
- Да,но сега осъзнаваш, че не можеш,
и ще я убиеш. Тя може да чете
мислите ви,говори с мен, умоляваше ме да ви спра.
-Ричард,знаеш,че това създание, може да приема много форми.
Ако чуваш Сара сега,трябва да знаеш,че това е демон,
и се опитва да те заблуди, трябва да ми се довериш.
Ела тук,ще ти покажа.
Давай,задай въпрос.
Нещо,което само Сара би знаела.
Повярвай ми,няма да бъде способен да отговори.
- Сара?
- Малкият,казва истината, тя я няма,няма я!
- Махай се, слуга на лъжите, дете на злото!
Божието слово държи силата!
- Искаш ли да видиш моята сила?
- Боже,Сара.
- Прогонвам те!
Аз вярвам в истинския Бог,
създател на небето и земята!
Прогонвам те!
Защото той е единственият истински Бог!
Ние.
Прогонвам те!
Прогонвам те,в името на господаря!
- O,Боже мой,случва се!
- В името на...
- Трябва да го спрем това сега.
- Няма да ни спрете!
- Ричард,отвори вратата!
- Цялото място ще се срине около нас!
- Добре,отче, да сме наясно, не сте под арест,
затова можете да спрете разговора по всяко време.
Били сте посъветван,че имате правото на адвокат,
затова,ако продължите да говорите с мен,
всичко,което кажете,може да бъде използвано срещу Вас.
Отче,желаете ли да продължим?
Добре.
Искате ли да се обадя в архиепископията?
- Така,нека минем през това още един път.
- Няма нищо,което отец Франк, или аз мога да Ви кажа,
което да не е на на онази камера.
Ако я намерите.
- Заровена под 40 тона отломки,да,
няма да се надявам.
- Трябва да го погледнете от моята гледна точка.
Сега,колкото и да мразя да оказвам натиск на свещеник,
има много неща тук,които имат нужда от обяснение.
- Подведох ги.
- Кой?
Казват,че доброто неизбежно побеждава злото.
Tози път поне грешат.
-Моля Ви,нека се опитаме да бъдем по-малко загадъчни?
- Вярвате ли в Бог,детективе?
- Разбира се.
- Ами в злият?
Вярвате ли в него?
-Отче,в това,което вярвам, е това,което мога да видя
и каквото мога да помириша. Това,което имаме сега е
срутена къща и осакатен труп,
и това ми изглежда и мирише на нещо лошо за Вас и приятелят Ви.
- Името й е Моли Ханинг.
Спасителите са намерили тялото й в отломките.
Била е разрязана доста лошо.
- Ами Ричард и Сара?
Ами бебето?
- Това,което единствено успяхме да намерим,
е съседката г-жа Ханинг.
- Не открихте ли бебето?
За доброто на всички,детективе,
моля се,това беше пропуск от Ваша страна.
- Какво искате да кажете?
- Ако е оцеляло...
- Оцеляло,за какво говорите?
- Ако детето се е родило,
ако това чудовище е навлязло в нашия свят...
Бог да ни е на помощ.
- Само исках да те уведомя, че свещеникът и неговия
приятел ги няма, засега поне ще
бъдеш в безопастност, ще се видим по-късно,Ричард.
Пази семейството и пази детето.
Мнозина идват да го наранят, но ти и Сара
сте силни и затова бяхте избрани. Превод icelady